ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 червня 2021 року           справа №360/542/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Ястребової Л.В., суддів Гайдара А.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 р. у справі № 360/542/21 (головуючий І інстанції Пляшкова К.О., повний текст складено 15.03.2021р. в м. Сєвєродонецьк Донецької області) за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення 8121,42 грн. як відшкодування майнової шкоди,-

                                                     УСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі – позивач) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі – відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на користь Військової частини НОМЕР_1 8121,43 грн. у якості відшкодування майнової шкоди (а.с. 1-5).
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом 10 (десяти) днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання:
- належних доказів зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача за адресою: АДРЕСА_1 ;
- доказу надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу;
- обґрунтованого клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду разом з відповідними належними доказами;
- документу про сплату судового збору в розмірі 2270,00 грн. (а.с. 9-11).
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року позовну заяву повернуто, на підставі ч. 2 ст. 123 КАС України, оскільки підстави для поновлення строку звернення до суду є неповажними (а.с. 22-24).
Не погоджуючись із вказаною ухвалою про повернення позовної заяви, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що після видання наказу командиром військової частини НОМЕР_1 №2416 від 25.12.2020 та з метою досудового врегулювання спору позивачем був направлений лист (претензія) №25 від 05.01.2021 на останню відому адресу місця реєстрації відповідача. Проте, станом на день звернення до суду жодної відповіді військова частина не отримала. Наголошує, що підставами для поновлення строку на усунення недоліків позовної заяви є те, що на даний час позивач в умовах особливого періоду виконує бойові завдання в районні ООС, відбувається постійне переміщення особового складу, цивільна кореспонденція надходить на юридичну адресу частини, а посадові особи, які можуть приймати рішення по даних категоріях справ постійно знаходяться в польових умовах, що ускладнює оперативне реагування на виникаючі проблеми та питання (а.с. 27-29).
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої та другої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Частиною 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Так, розглянувши позовну заяву позивача, залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем, зокрема пропущено строк звернення до адміністративного суду, оскільки позивач дійшов помилкового висновку про дотримання строку звернення до суду, відраховуючи відлік від неотримання відповіді відповідача на лист від 05 січня 2021 року. Саме по собі посилання на наявність листа (претензії) з проханням до відповідача добровільно відшкодувати суму це є штучним відтермінуванням строку звернення до суду.
Повертаючи ж позовну заяву суд першої інстанції дійшов висновку, що причини пропуску строку на звернення до суду є неповажними.
Як вбачається з матеріалів справи, Військова частина НОМЕР_1 01 лютого 2021 року звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення 8121,42 грн. як відшкодування майнової шкоди.
Як встановлено судом першої інстанції, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.05.2020 № 127 відповідача виключено зі списків особового складу військової частини.
21 травня 2020 року начальником речової служби ВЧ НОМЕР_1 складено довідку - розрахунок № 59 на утримання грошей за речове майно, що не вислужило строки носки, з ОСОБА_1 , відповідно до якої до утримання належить сума 8121,43 грн. за вісім найменувань.
Отже, станом на день винесення наказу про виключення відповідача зі списків військової частини, позивач був обізнаний про необхідність утримання з ОСОБА_1 грошей за речове майно, що не вислужило строки носки, в сумі 8121,43 грн.
Суд апеляційної інстанції враховує, що у своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (Рішення від 18.10.2005 р. по справі «МШ «Голуб» проти України»).
У свою чергу, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. по справі «Смірнова проти України» визначено, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").
Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно правових відносинах або для реалізації владних повноважень.
З огляду на вказане, дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Щодо доводу апелянта, що після видання наказу командиром військової частини НОМЕР_1 №2416 від 25.12.2020 та з метою досудового врегулювання спору позивачем був направлений лист (претензія) № 25 від 05.01.2021 на останню відому адресу місця реєстрації відповідача, проте, станом на день звернення до суду жодної відповіді військова частина не отримала, суд зазначає, що позивач помилково пов`язує обчислення перебігу строку звернення до суду з дати не отримання відповіді від ОСОБА_1 на лист (претензією) від 05.01.2021 № 25, направленого на виконання наказу командира військової частини від 15.12.2020 № 2416, прийнятого за наслідками проведеного аудиту військової частини серпні – вересні 2020 року, оскільки наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.05.2020 № 127 відповідача виключено зі списків особового складу військової частини.
Тобто, як вже було зазначено, саме станом на день винесення наказу про виключення відповідача зі списків військової частини, позивач був обізнаний про необхідність утримання з ОСОБА_1 грошей за речове майно.
Стосовно доводів апелянта, що підставами для поновлення строку на усунення недоліків позовної заяви є те, що на даний час позивач в умовах особливого періоду виконує бойові завдання в районні ООС, відбувається постійне переміщення особового складу, цивільна кореспонденція надходить на юридичну адресу частини, а посадові особи, які можуть приймати рішення по даних категоріях справ постійно знаходяться в польових умовах, що ускладнює оперативне реагування на виникаючі проблеми та питання, колегія суддів не приймає, оскільки позивачем не підтверджено переміщення особового складу та постійне знаходження посадових осіб, які можуть приймати рішення по даних категоріях справ, в польових умовах та в районі проведення Операції об`єднаних сил, в період з дати прийняття наказу про звільнення ОСОБА_1 до дати подання позовної заяви до Луганського окружного адміністративного суду.
Таким чином, судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що підстави вказані позивачем в заяві від 02.03.2021 № 675 про поновлення строку визнаються судом неповажними, оскільки такі обставини не можна вважати об`єктивно непереборними, такими, що не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин наслідки, встановлені частиною 2 ст. 123 КАС України.
Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 р. у справі №360/542/21 - залишити без задоволення.
Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 р. у справі №360/542/21 - залишити без змін.
Повне судове рішення 07 червня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                     Л.В. Ястребова

Судді                                                                                                           А.В. Гайдар

                                                                                                                    І.Д. Компанієць