ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 квітня 2021 року 	 	справа № 160/8115/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Дніпроазот» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 160/8115/19 (суддя Віхрова В.С., повний текст рішення складено 23.12.2020р.) за адміністративним позовом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до Акціонерного товариства «Дніпроазот» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
          Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства “Дніпроазот” (далі - відповідач), в якій просила стягнути з відповідача адміністративних санкцій та інших штрафів 51 160,18 грн. в дохід Державного бюджету України.
          Позовні вимоги обґрунтовані несплатою відповідачем штрафу у розмірі 17 000,00 грн., накладеного постановою НКРЕКП від 05.04.2019 №508, несплатою штрафу у розмірі                                     8 580,09 грн., накладеного постановою НКРЕКП від 05.04.2019 р. № 509. Крім того, до стягнення підлягає 17 000,00 грн. та 8 580,09 грн. пені за порушення строку оплати відповідачем накладених штрафів.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року позовні вимоги позивача задоволено, суд стягнув з відповідача в дохід Державного бюджету України 51 160,18грн.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,  відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.
          Відповідач стверджує, що діяльність НКРЕП в його статусі є неконституційною, тому позивач не наділений повноваженнями ухвалювати обов`язкові до виконання рішення, зокрема постанови про накладення штрафів. Суд не надав оцінки доводам щодо протиправності та незаконності постанов та обґрунтованості застосування позивачем до відповідача штрафів. Також вважає, що положення ст. 13 Закону України «Про теплопостачання» не передбачають стягнення штрафу за несплату внеску на регулювання або сплату його не в повному обсязі в судовому порядку, на підставі рішення суду, таке стягнення повинно відбуватися в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».
          Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. Вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим. Наполягає, що судом надана оцінка всім доводам позивача та прийнято рішення з урахуванням встановлених обставин у справі та у відповідності до вимог діючого законодавства.
          В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи та обґрунтування вимог апеляційної скарги, просив скаргу відповідача задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
          Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
          Заслухавши представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
          Встановлені обставини справи свідчать про те, що 05.04.2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг винесено постанову “Про накладення штрафу на АТ “Дніпроазот” за порушення Ліцензійних умов з виробництва теплової енергії та здійснення заходів державного регулювання” №508, якою, відповідно до п.11 та п.12 ч.1 ст.17, ст.22 Закону України “Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг”, накладено штраф у розмірі 17 000 грн. за порушення:
          - п.3.1 гл.3 Ліцензійних умов № 308 щодо дотримання вимог законів України “Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг”, “Про теплопостачання”, інших актів законодавства, якими регулюється діяльність у сфері природних монополій та у сфері теплопостачання, а саме п.2.2 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 1-НКРЕ (місячна) “Звіт про використання палива ліцензіатом з виробництва електричної та теплової енергії”, затвердженої постановою НКРЕ від 04.10.2012 року №1257, щодо надання щомісяця (до 15 числа місяця, наступного після звітного) поштою на паперовому носії та електронною поштою до НКРЕКП та відповідного територіального органу НКРЕКП звітності за формою №1-НКРЕ (місячна), п. 2.3 та п.2.7 Інструкції щодо заповнення форми звітності N 6-НКРЕ-енерговиробництво (квартальна) “Звіт про ліцензовану діяльність суб`єктів господарювання з виробництва електричної та теплової енергії”, затвердженої постановою НКРЕКП від 04 жовтня 2012 року N 1257, щодо надання щокварталу (не пізніше 25 числа наступного місяця після звітного періоду) поштою на паперовому носії та електронною поштою до НКРЕКП та відповідного територіального органу НКРЕКП звітності за формою №6-НКРЕ-енерговиробництво (квартальна) та забезпечення ліцензіатом достовірності інформації, зазначеної ним у формі звітності N 6-НКРЕ-енерговиробництво (квартальна);
          - п.п.5 п.3.2 гл.3 Ліцензійних умов №308 щодо виконання рішень органу ліцензування у строки, встановлені відповідним рішенням, а саме: п.2 постанови НКРЕКП від 22.03.2017 року №308 “Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання” у частині подання до органу ліцензування документів та відомостей, визначених ч.3 ст.15 Закону України “Про ліцензування видів господарської діяльності”, протягом двох місяців з дня набрання чинності цією постановою;
          - п.п.9 п.3.2 гл.3 Ліцензійних умов №308 щодо дотримання структури витрат згідно зі статтями, затвердженими у тарифі на виробництво теплової енергії;
          - п.п.22 п.3.2 гл.3 Ліцензійних умов №308 в частині надання до органу ліцензування документів та звітності, необхідних для виконання органом ліцензування своїх повноважень, в обсягах та у строки, встановлені органом ліцензування.
           05.04.2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг винесено постанову “Про накладення штрафу на АТ “Дніпроазот” за сплату внесків на регулювання не в повному обсязі” №509, якою постановлено відповідно до частини п`ятої статті 13 та статті 22 Закону України “Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг”   накласти штраф у розмірі 8 580,09 грн. за сплату внесків на регулювання не в повному обсязі за I-IV квартали 2018 року.
          Правомірність винесення вказаних постанов та накладення штрафів була предметом розгляду у справах №160/3648/19 та №160/3604/19.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року у справі №160/3648/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2020р, позовну заяву Акціонерного товариства “Дніпроазот” до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про скасування постанови від 05.04.2019 року №508 про накладення штрафу та здійснення заходів державного регулювання  залишено без задоволення.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 року у справі №160/3604/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 року, у задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства “ДНІПРОАЗОТ” до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови №509 від 05.04.2019р про накладення штрафу також відмовлено.
          Таким чином, станом на час розгляду цієї справи судом, є такі, що набрали законної сили рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року у справі №160/3648/19 та рішення від 11.08.2020 року у справі №160/3604/19, якими встановлено правомірність винесення НКРЕКП постанов від 05.04.2019 року №508 та №509.
          Звертаючись до суду з позовом, позивач керувався положеннями ст. 22 Закону України “Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг”, та зазначив, що відповідач не сплатив у добровільному порядку  штраф у розмірі 17 000,00 грн., накладений постановою №508, та штраф у розмірі 8 580,09 грн., накладений постановою № 509, а тому до стягнення підлягає і пеня у відповідних розмірах 17000,00 грн. та 8 580,09 грн. за порушення строку оплати накладених штрафів.
          Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.
          Відповідно до частин 1-3   статті 1 Законом України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII   (надалі - Закон України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг") Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Регулятор є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, що є державною власністю, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Роботу Регулятора забезпечують його центральний апарат і територіальні органи.
          Згідно частини 1 статті 3 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг",  Регулятор   здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.
          У відповідності до частини 2 цієї ж статті Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом.
          Частиною 3 статті 3 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг"   передбачено, що основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 3) сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав; 4) забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами; 5) сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.
          За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді: 1) застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; 2) накладення штрафу; 3) зупинення дії ліцензії; 4) анулювання ліцензії. За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до посадових осіб суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати адміністративні стягнення.
          У разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор розглядає питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.
          Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України “Про ринок електричної енергії”, “Про природні монополії”, “Про питну воду та питне водопостачання”, “Про ринок природного газу”, “Про теплопостачання”.
          Суб`єкти господарювання, на яких накладено штраф, зобов`язані сплатити його у 30-денний строк з дня одержання копії рішення про накладення штрафу, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону. За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 відсотка суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Регулятора. Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до Державного бюджету України. Протягом п`яти робочих днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати Регулятору документи, що підтверджують сплату штрафу. У разі відмови від сплати штрафу та пені їх примусове стягнення здійснюється на підставі відповідного рішення суду за позовом Регулятора, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону.
          Судом встановлено та сторонами не заперечується, що станом на час розгляду справи штраф, застосований постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 508 від 05.04.2019 року та № 509 від 05.04.2019 року, відповідачем не сплачений.
          Стосовно доводів відповідача про безпідставність нарахування сум штрафів цими постановами.
          Колегія зазначає, що постанови №508 та №509 були предметом оскарження в суді і судом надавалася оцінка доводам щодо правомірності нарахування штрафів відповідачу.
          Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
          Стосовно доводів відповідача про те, що діяльність НКРЕП в його статусі на момент розгляду справи є неконституційною, і позивач не наділений повноваженнями ухвалювати обов`язкові до виконання рішення.
          Так, статтею 152 Конституції України передбачено: закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
          Відповідно ст.91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року № 2136-VIII, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
          Як видно з пункту другого резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року №5-р/2019 ним визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) частину першу статті 1, пункт 2 частини першої статті 4, частину першу, абзаци перший, другий частини другої статті 5, абзаци перший, другий, третій, четвертий, тридцять дев`ятий, сороковий частини третьої, частину шосту статті 8 Закону України “Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг” від 22.09.2016 року №1540-УІІІ. При цьому, в пункті третьому резолютивної частини рішення вказано, що зазначені норми Закону втрачають чинність з 31.12.2019 року.
          На час виникнення спірних правовідносин положення зазначених норм Закону були чинними. Вказане свідчить про відсутність підстав для звільнення позивача від відповідальності у вигляді штрафу, нарахованого чинними постанов, правомірність та законність яких встановлена судовими рішеннями.
          Стосовно доводів відповідача про те, що постанови НКРЕКП про стягнення сум штрафу виконуються через виконавчу службу, а не шляхом звернення до суду з позовом про стягнення, суд зазначає наступне.
          Відповідно до ст. 13 Закону України “Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг”, платники внесків на регулювання не пізніше 15 днів з дня вручення або отримання копії постанови про накладення штрафу зобов`язані сплатити штраф та надати Регулятору копію завіреного банком платіжного документа, що засвідчує факт сплати штрафу.
          У разі несплати штрафу та/або ненадання копії платіжного документа, що засвідчує факт сплати штрафу, в зазначений строк, виконання постанови про накладення штрафу здійснюється державною виконавчою службою в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".
          Закон України “Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг” не містить положення про те, що постанова про накладення штрафу є виконавчим документом, як і не містить заборони на звернення до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості.

          Відповідно до ч.5 ст.22 Закону України “Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг”, суб`єкти господарювання, на яких накладено штраф, зобов`язані сплатити його у 30-денний строк з дня одержання копії рішення про накладення штрафу, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону. За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 відсотка суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Регулятора. Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до Державного бюджету України. Протягом п`яти робочих днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати Регулятору документи, що підтверджують сплату штрафу. У разі відмови від сплати штрафу та пені їх примусове стягнення здійснюється на підставі відповідного рішення суду за позовом Регулятора, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону.
          Таким чином, позивач мав повноваження на нарахування суми пені за кожний день прострочення сплати суми штрафу, але не більше розміру нарахованого штрафу, що і заявлено у позовній заяві. Порядок примусового стягнення штрафу та пені прямо визначено законодавцем, а саме на підставі рішення суду за позовом Регулятора, а отже, позивач діяв у даному випадку правомірно, і є всі підстави для задоволення його позовних вимог.
          Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
          Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Дніпроазот» - залишити без задоволення.

          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня               2020 року у справі № 160/8115/19 - залишити без змін.

          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак