Ухвала
15 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 653/4169/17
провадження № 61-5035ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 17 листопада 
2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 
2021 року, винесені за результатами розгляду заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією родиною як чоловіка і жінки без укладення шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, 
до  ОСОБА_1 в якому, з урахуванням уточнень, просила: встановити факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без шлюбу у період 
з 01 червня 2006 року по 04 січня 2017 рік; визнати її спадкоємцем першої черги, як дружину померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ; скасувати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності у порядку спадкування на 1/2 частину вказаного житлового будинку.
У липні 2020 року ОСОБА_2 подала до суду заяву 
про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на спірне майно: житловий будинок АДРЕСА_1 ; автомобіль Fiat Doblo; грошові кошти, розміщені на рахунках акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», які належали померлому ОСОБА_3 .
В обґрунтовування поданої заяви ОСОБА_2 вказала, що відповідач ОСОБА_1 різними способами намагається реалізувати майно, щодо якого існує спір, що підтверджується оголошенням останнього про продаж зазначеного будинку, розміщеним у місцевих засобах масової інформації, а тому невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення чи зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду.
Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 17 листопада 2020 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.
Накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , який згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 січня 2019 року належить ОСОБА_1 , що проживає у квартирі 
АДРЕСА_2 .
Постановою Херсонського апеляційного суду 25 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 17 листопада 2020 року змінено. 
Вирішено накласти арешт на 1/2 частину житлового будинку 
АДРЕСА_1 , який згідно свідоцтва про право на спадщину за законом 
від 17 січня 2019 року належить ОСОБА_1 .
25 березня 2021 року до Верховного Суду  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 17 листопада 2020 року 
та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року 
і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що суди, наклавши арешт на спірне майно, позбавили власника права 
на володіння та користування цим майном за відсутності для цього достатніх підстав. Заявник вказує на те, що позивачка не надала суду доказів на підтвердження фактичних обставин, з якими пов`язується застосування такого виду забезпечення позову, а також обґрунтованості позовних вимог. 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції отримано ним 16 березня 2021 року, що підтверджується копією конверта Херсонського апеляційного суду.
Оскільки причина пропуску процесуального строку є поважною, 
строк на касаційне оскарження на підставі частини другої 
статті 390 ЦПК України підлягає поновленню.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку. 
У відповідності до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Судами встановлено, що  ОСОБА_2 , звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, посилалась на те, що у разі відчуження вказаного майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , відновлення порушених прав і законних інтересів позивача значно ускладниться. При цьому  ОСОБА_2 вказувала на наявність у відповідача наміру продати будинок, про визнання права власності на 1/2 частину якого виник спір у цій справі.
Суд апеляційної інстанції, яким змінено судове рішення суду першої інстанції, враховуючи предмет спору, дійшов обґрунтованого висновку 
про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову, застосувавши захід забезпечення позову, який є пропорційним до заявлених позовних вимог. 
Вжитий судом апеляційної інстанції захід забезпечення позову спрямований на попередження недобросовісної поведінки відповідача протягом розгляду судом спору, який виник між сторонами щодо прав на нерухоме майно, недопущення з боку відповідача дій, які можуть ускладнити у майбутньому виконання ймовірного судового рішення.
Застосований судом апеляційної інстанції захід забезпечення позову 
є співмірним з позовними вимогами та не є надмірно обтяжливим для особи, по відношенню до якої такий захід застосований, оскільки  ОСОБА_1 не позбавлений права на володіння і користування майном, відносно якого цей захід застосований. 
Статтею 154 ЦПК України визначено порядок застосування зустрічного забезпечення, а статтею 159 ЦПК України передбачено право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права 
є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування 
чи тлумачення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову 
у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Доводи касаційної скарги, які значної мірою зводяться до того, що заявлені у цій справі позовні вимоги є необґрунтованими, не дають підстав для висновку про недотримання судами норм процесуального права, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що касаційна скарга               ОСОБА_1 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 17 листопада 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року 
є необґрунтованою, оскільки правильність застосування судами норм процесуального права при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, мотивуванні судових рішень не викликає розумних сумнівів.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку 
на касаційне оскарження ухвали Генічеського районного суду Херсонської області від 17 листопада 2020 року та постанови Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Генічеського районного суду Херсонської області 
від 17 листопада 2020 року та постанови Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
ОСОБА_1 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 17 листопада 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, винесені за результатами розгляду заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією родиною як чоловіка і жінки без укладення шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
       О. М. Осіян
 
       В. В. Шипович