ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/3752/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року (суддя 1-ї інстанції Батрак І.В.) у справі №280/3752/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),- 
                                                              
                                                                ВСТАНОВИВ:

           ОСОБА_1  звернулася  до суду з позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.03.2020 №Ф-10328-56.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є фізичною особою-підприємцем та пенсіонером по інвалідності ІІІ групи, загальне захворювання. Позивачем  помилково подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік, в якому самостійно визначено розмір єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 11   016,72 грн. зазначає, що позивач належить до категорії осіб звільнених від сплати за себе єдиного внеску, договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування  не укладала. Вважає, що правові підстави для формування і направлення вимоги про сплату боргу у відповідача відсутні. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року позов задоволено.
Відповідач не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою  у задоволенні позову відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) надіслана відповідно до вимог чинного законодавства. Позивачем самостійно, у добровільному порядку подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік. Виправлення помилок у зазначеному звіті не передбачено. Відповідальним за правильність та достовірність заповнення звіту є страхувальник. Враховуючи викладене, вимоги позивача є безпідставними. 
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.
Сторони повідомлені про день розгляду справи.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 15 грудня 1997 року ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та 02 лютого 2009 року включена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується офіційними відомостями з вказаного Єдиного державного реєстру.
З 01.01.2012 позивач зареєстрований платником єдиного податку 1 групи за ставкою 10%, код діяльності згідно з КВЕД: 47.82 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям, про що свідчить витяг з Реєстру платників єдиного податку від 09.04.2015 №1508323401126.
Позивач є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності 3 групи, загальне захворювання, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 серія НОМЕР_2 від 09.02.2016.
17 лютого 2020 року позивачем до контролюючого органу поданий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019   рік на суму 11   016,72 грн. (918,06 грн. щомісячно).
За даними облікової картки платника податків за позивачем станом на 29 лютого 2020 року з урахуванням часткової сплати у сумі 180,00 грн. обліковувалась недоїмка із сплати єдиного податку на суму 10   836,72 грн.
10 березня 2019 року ГУ ДПС у Запорізькій області сформовано та направлено на адресу реєстрації позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ф-10328-56 на суму 10   836,72 грн.
Не погоджуючись із вказаною вимогою, позивач оскаржила її у адміністративному порядку до ДПС України.
Рішення від 28.04.2020 №14665/6199-00-08-02-06 оскаржене рішення ГУ ДПС у Запорізькій області залишено без змін, а скарга ФОП ОСОБА_1 від 20.03.2020 б/н - без задоволення.
Вважаючи прийняту відповідачем вимогу протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позов встановив, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на спрощеній системі оподаткування, та є інвалідом (дата видачі посвідчення серія НОМЕР_2 09 лютого 2016 року). Таким чином, позивач є особою, яка відповідно приписів ч. 4 ст. 4 Закону №2464-VI звільняється від сплати за себе єдиного внеску, а доказів укладення договору на добровільну участь у сплаті єдиного внеску укладено не було, тому подання позивачем звіту про нарахування таких, не можу бути підставою для прийняття оскарженої вимоги.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
Спірним у справі є правомірність прийняття контролюючим органом оскарженої вимоги, враховуючи подання позивачем до контролюючого органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019рік.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"  № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно п.4 ч.1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до приписів п. 2 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується:  для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;
Відповідно до пункту 3 частини першої вказаної статті, передбачено, що для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Приписами норми ч. 12 ст. 9 Закону № 2464-VI зазначено, що  єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Відтак, необхідною умовою для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема підприємницької діяльності, а з 01 січня 2017 року (внесено зміни до Закону №2464-VI) в незалежності від отримання доходу від такої діяльності.           
Згідно з ч.1-4 ст.25 Закону №2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
На обґрунтування позовних вимог та протиправність вимоги про сплату боргу (недоїмки) позивач посилається на встановлену йому інвалідність третьої групи, як підставу для звільнення від сплати єдиного соціального внеску судом враховане наступне.
Так, згідно з ч. 4 ст. 4 цього ж Закону №2464-VI особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Судом встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на спрощеній системі оподаткування, та є інвалідом (дата видачі посвідчення серія НОМЕР_2 09 лютого 2016 року). З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач є особою, яка відповідно приписів ч. 4 ст. 4 Закону №2464-VI звільняється від сплати за себе єдиного внеску. 
Стосовно суми самостійного визначеної позивачем бази нарахування єдиного внеску за 2019 рік шляхом подання звіту №11066 від 17.02.2020 суд зазначає наступне.
З огляду на положення Закону №2464-VI та Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування є платниками єдиного внеску, однак такі фізичні особи-підприємці звільняються від його сплати якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
У таких випадках фізичні особи-підприємці можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. При цьому, такі особи не мають обов`язку щодо подання звіту про суми нарахованого єдиного внеску. Добровільна участь особи, яка виявила бажання бути платником єдиного внеску, передбачає укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Слід зазначити, що відповідачем прийнято відповідну звітність за 2019   рік від позивача, а також відповідачем не заперечується, що у Мелітопольському управлінні ГУ ДПС у Запорізькій області наявна інформація, надана Пенсійним фондом України, що позивач з 2016 року є особою з інвалідністю, однак не враховано той факт, що така особа повинна подавати зазначену звітність лише у разі укладення договору щодо добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Проте, жодної інформації про наявність такого договору матеріали справи не містять, відповідний договір щодо добровільної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідачем суду не наданий. 
З урахуванням того, що у позивача відсутній обов`язок по сплаті за себе єдиного соціального на підставі ч. 4 ст. 4 Закону №2464-VI, а також враховуючи, що в матеріалах справи відсутній договір про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, то помилкова подача позивачем звіту за 2019 рік не свідчить про його добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, а відтак, не може бути безумовною підставою для сплати позивачем відповідних сум єдиного соціального внеску за наведених обставин та в контексті приписів ч. 4 ст. 4 Закону №2464
Вказана правова позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.09.2019 у справі № 806/1503/16.
Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність формування контролюючим органом спірної  вимоги про сплату боргу.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення позову.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Оскільки судом першої інстанції визначено, що дана справа належить до справ незначної складності та розглянуто справу в порядку спрощеного провадження, постанова відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Керуючись ст.ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року у справі №280/3752/20 - залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак