ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3240/20                                                                      Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача                               Аліменка В.О., 
суддів                                                   Безименної Н.В., Кучми А.Ю.
за участю секретаря                               Юрковець А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 р. за заявою Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про заміну стягувача у виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 31.10.2017 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №895/06-034-175 від 28.03.2008, що виникла перед акціонерним товариством "Укрсоцбанк" у сумі 89089,83 доларів США,-

В С Т А Н О В И Л А: 
Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просило замінити стягувача Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» у виконавчому написі №25178 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 31.10.2017 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №895/06-034-175 від 28.03.2008, що виникла перед Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» у сумі 89 089,83 доларів США, на правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк». 
Заяву обґрунтовано тим, що з 26 листопада 2019 року правонаступником Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», внаслідок чого заявник є правонаступником сторони стягувача у вказаному виконавчому написі.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року заяву Акціонерго товариства «Альфа-банк» про заміну стягувача у виконавчому документі задоволено.
Замінено у виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. №25178 від 31.10.2017 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №895/06-034-175 від 28.03.2008, що виникла перед Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» у сумі 89 089,83 доларів США стягувача - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа -Банк».
Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального права, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про заміну стягувача у виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 31.10.2017 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №895/06-034-175 від 28.03.2008, що виникла перед акціонерним товариством "Укрсоцбанк" у сумі 89089,83 доларів США відмовити повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 25178, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №895/026-034-175 від 28.03.2008 року на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у сумі 89 089,83 доларів США.
Рішенням єдиного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»  від 15 жовтня 2019 року за № 5/2019 та рішенням загальних зборів акціонерів Акціонерго товариства «Альфа-банк», протоколом №4/2019 від 15 жовтня 2019 року затверджено передавальний акт. 
Внаслідок реорганізації, шляхом приєднання Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Акціонерго товариства «Альфа-банк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є Акціонерне товариство «Альфа-банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» виникає у Акціонерго товариства «Альфа-банк» з дати затвердження цього передавального акту загальними зборами акціонерів Акціонерго товариства «Альфа-банк» та рішенням єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року.
26 листопада 2020 року Національний банк України погодив Статут Акціонерного товариства «Альфа-Банк». Відповідно до підпункту 2 пункту 1.2 Статуту Акціонерне товариство «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на підставі передавального акту, затвердженого рішенням єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (рішення №5/2019 від 15 жовтня 2019 року) та рішенням Загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (протокол №4/2019 від 15 жовтня 2019 року), відповідно до якого Акціонерному товариству «Альфа-Банк» були передані все майно, права і зобов`язання Акціонерного товариства «Укрсоцбанк».
03 грудня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за №10681120104002827 про припинення Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та відомості про дані юридичних осіб-правонаступників, а саме: Акціонерного товариства «Альфа-Банк» код ЄДРПОУ: 23494714, місцезнаходження: 03150, м. Київ, Голосіївський район, вул. Велика Васильківська, 100.
В зв`язку з цим, Акціонерне товариство «Альфа-Банк»  звернулось до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому написі нотаріуса №25178 від 31.10.2017, а саме Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» його правонаступником Акціонерним товариством «Альфа-Банк».
Суд першої інстанції задовольняючи вищевказану заяву, зіслався на положення ч. 4 ст. 379 КАС України щодо можливості заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження та дійшов висновку про наявність підстав для заміни стягувача Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у виконавчому написі приватного нотаріуса №25178 від 31.10.2017, на його правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк».
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Згідно п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія.
Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів.
Відповідно до положень ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. 
Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права кредитора на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.
Статтею 90 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 
1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 
2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 
3) виконавчих написів нотаріусів; 
4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 
5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 
6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 
7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 
8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 
9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.
Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що виконавчі листи та виконавчі написи нотаріуса є різними видами виконавчих документів.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Виконавчий напис може бути пред`явлений для виконання до відділу (підрозділу) державної виконавчої служби або приватного виконавця для примусового виконання відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" протягом трьох років з дня його вчинення.
Частиною 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:
1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);
2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;
3) боржника визнано банкрутом;
4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;
5) юридичну особу - боржника припинено;
6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до  статті 26 цього Закону;
7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;
8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;
9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;
10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено колегією суддів під час апеляційного розгляду, Акціонерним товариством «Альфа-банк» не надано доказів відкриття виконавчого провадження на підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріуса.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2015 року у справі №712/13756/14-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа - арбітражний керуючий ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у задоволенні позову було відмовлено повністю, у зв`язку з припиненням (на час звернення до суду з позовом) дії кредитного договору №895/026-034-175 від 28.03.2008 року. Вказане рішення набрало законної сили 12 травня 2015 року.
Таким чином, на момент вчинення виконавчого напису заборгованість за кредитним договором була відсутня.
В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 29 січня 2019 року у справі №910/13233/17, згідно якої - вчинення викнавчого напису за кредитним договором є незаконним, оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною і нечинною постанову Кабінету Міністів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів - в тому числі за кредитними договорами.
Верховний Суд у постановах від 27 січня 2021 року у справі №ЗВ/380/22/20 та 28 січня 2021 року у справі №824/387/20-а зазначив, що до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному статтею 379 КАС України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, під яким розуміється виконавчий документ, виданий судом, який розглядав адміністративну справу як суд першої інстанції.
Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа у розумінні статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже положення частини четвертої  статті 379 КАС України  не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито.
Також у вказаних рішеннях Верховним Судом указано, що статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги, яким повинен відповідати виконавчий документ, а частиною четвертою статті 4 цього Закону встановлено вичерпний перелік підстав для повернення стягувачу виконавчого документа органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вимоги про заміну сторони у виконавчому провадженні у виконавчому написі нотаріуса до відкриття виконавчого провадження у порядку статті 379 КАС України є передчасними.
Зазначена правова позиція міститься також у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі №200/6545/20-а.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи невірно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року - скасувати.
У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про заміну стягувача у виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 31.10.2017 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №895/06-034-175 від 28.03.2008, що виникла перед акціонерним товариством "Укрсоцбанк" у сумі 89089,83 доларів США - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      В.О. Аліменко 

Судді                                                                                          Н.В. Безименна

                                                                                                    А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено «19» квітня 2021 року.