Ухвала
 
26 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 306/905/19
 
провадження № 61-5665ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Свалявського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, державного підприємства «Сетам», ОСОБА_3 , третя особа - публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», про визнання електронних торгів недійсними та їх скасування,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом та просив визнати недійсними та скасувати електронні торги від 08 лютого 2019 року, оформлені протоколом № 387050 з реалізації предмета іпотеки, а саме: житлового будинку під літ "А", загальною площею 60.80 м. кв, житловою площею 32.9 м. кв, до якого входить вбиральня під літ. "В", літня кухня під літ. "Л", сарай під літ "Д", котельня під літ. "Г", гараж під літ. "К", садовий будинок під літ. "М", торговий павільйон під літ. "Н"; земельної ділянки площею 0.0502 га, кадастровий № 2124084400:08:001:0172 та земельної ділянки площею 0.0502 га, кадастровий № 2124084400:08:001:0173, що по АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від  16 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_3 публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») задоволено. Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 грудня 2019 року скасовано й ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
02 квітня 2021 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій заявник просить оскаржуване судове рішення скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга містить клопотання заявника разом із належними доказами щодо поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, зі змісту якого вбачається, що повний текст оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції надіслано на адресу заявника 02 березня 2021 року.
 
Частинами першою та другою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судового рішення заявником пропущено з поважних причин, вважаємо за можливе його поновити.
 
Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у  касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Разом з цим, при поданні касаційної скарги з підстав, передбачених частиною першою статті 411 цього Кодексу зазначаються обґрунтування необхідності скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд, а саме:
1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;
4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;
5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;
6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;
8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
 
При поданні касаційної скарги з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 цього Кодексу зазначаються обґрунтування підстав для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд та/або порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме:
1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або
2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або
3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або
4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
На переконання заявника, ним зазначено підставу касаційного оскарження рішення суду, а саме пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, однак Верховний Суд визнає наведене посилання на норму Закону необґрунтованим, оскільки заявник особисто, як вбачається із тексту касаційної скарги, неодноразово зазначає про застосування Верховним Судом певних підходів у процесі правозастосовчої діяльності, однак не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює розгляд питання про відкриття касаційного провадження, хоча й  узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, що викладені у постановах Верховного Суду.
 
Отже, касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
 
Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
 
Поновити представнику  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року. 
 
Касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року залишити без руху. 
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї  ухвали.  
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.  
  
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                        О. М. Осіян