У х в а л а 
       
07 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-1627/10
 
провадження № 61-8673ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.
 
розглянув заяву судді Верховного Суду Осіяна О. М. про самовідвід у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбуза касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 травня 2018 року, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2009 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним вище позовом. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 грудня 1999 року у виконкомі Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб із відповідачем, однак подружнє життя не склалося, а сімейні відносини фактично припинені з липня 2009 року просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_5 , зареєстрований у виконкомі Перещепинської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис від 29 грудня 1999 року № 88.
 
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2010 року скасовано й провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрито.
 
21 травня 2021 року на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 травня 2018 року, в якій заявник просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Відповідно до вимог статті 33 ЦПК України автоматизованою системою розподілу справ визначено колегію суддів у складі судді-доповідача                       Осіяна О. М. та суддів: Білоконь О. В., Сакари Н. Ю. для розгляду цієї касаційної скарги.
 
До відкриття касаційного провадження у справі суддею Осіяном О. М. заявлено самовідвід з тих підстав, щоб усунути обставини, які б давали щонайменший сумнів в об`єктивності та неупередженості суду.
 
Вирішуючи питання про самовідвід суддів, Верховний Суд виходить                       з наступного.
 
У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина має право на справедливий                                  і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.
 
У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя,                                                        а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки,                не є безстороннім.
 
Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).
 
Крім того, пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня                2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.
 
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші, ніж перелічені у пунктах 1-4 частини першої статті 36 ЦПК України, обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
 
З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
 
Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.
 
Ураховуючи те, що суддя Осіян О. М. був суддею-доповідачем в Апеляційному суді Дніпропетровської області при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2012 року у справі № 0427/38/2012 за заявою ОСОБА_3 (нині - прізвище змінено на ОСОБА_3 ), заінтересовані особи: Новомосковська районна державна нотаріальна контора, Перещепинська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник ОСОБА_3 просила встановити факт, що вона не менше п`яти років проживала із ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , може викликати щонайменші сумніви (у тому числі потенційні) сторін у справі в об`єктивності та неупередженості судді та суду в розгляді справи, відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України заява про самовідвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. підлягає задоволенню.
 
Отже, заяву про самовідвід судді Осіян О. М. слід задовольнити, а справу передати для повторного автоматизованого розподілу. 
 
Керуючись статтями 33, 36, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву судді Верховного Суду Осіяна Олексія Миколайовича про самовідвід задовольнити.
 
Справу 2-1627/10 (касаційне провадження № 61-8673ск21) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову Дніпровського апеляційного суду від  03 травня 2018 року передати для проведення повторного автоматизованого розподілу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян

                                                                                                   О. В. Білоконь

                                                                                                                 Н. Ю. Сакара