ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/21513/20	Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я. 	
Провадження № 22-ц/817/411/21 	Суддя - доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 305030000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Парандюк Т. С., Щавурська Н. Б., 
за участю секретаря - Боднар Р.В. 
та відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/21513/20 за апеляційною скаргою Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2021 року, ухваленого суддею Герчаківська О.Я., повний текст якого складений 22 січня 2021 року, у цивільній справі за позовом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, -
В С Т А Н О В И В:
у грудні 2020 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в сумі 7 999 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 98 копійок, а також 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні сплаченого судового збору.
В обґрунтування позовних вимог Управління соціальної політики ТМР зазначило, що відповідно до заяви ОСОБА_1 про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 18 жовтня 2016 року №201379 і доданої до неї Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 18 жовтня 2016 року та інших доданих документів, згідно з рішенням Управління про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї від 09 листопада 2016 року ОСОБА_1 була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченій сім`ї з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року у розмірі 3214,35 грн. щомісячно. В поданій заяві відповідачка поставила підпис, дату, чим підтвердила достовірність наданої інформації та була повідомлена про відповідальність за подання неповних та недостовірних відомостей, а також зобов`язалась повідомляти позивача про зміни обставини, які впливають на виплату допомоги. В результаті проведеної перевірки відділом соціальних інспекторів Управління, відповідно до витягу інформації Регіонального сервісного центру МВС у Тернопільській області від 10 вересня 2018 року, а також згідно копії договору купівлі-продажу транспортного засобу №6141/2016/3/5051 було встановлено, що ОСОБА_1 подала неповну інформацію, а саме не зазначила в Розділі ІІ “Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо” декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 18 жовтня 2016 року дохід свого чоловіка ОСОБА_2 , отриманого ним 09 червня 2016 року від продажу автомобіля Ford Escort 1.4, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 8 000 грн. В результаті проведеної перевірки відділом соціальних інспекторів Управління було складено Акт проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій та соціальних допомог №113 від 10 вересня 2018 року, відповідно до якого відповідачка надала неповну інформацію про доходи, внаслідок цього були надмірно виплачені кошти в сумі 7 999,98 грн. протягом періоду з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року. Управлінням було видано повідомлення №61 від 10 вересня 2018 року, в якому зазначається, що у зв`язку із встановленим фактом подання неповної інформації про доходи ОСОБА_1 припинено виплату соціальних допомог з 01 вересня 2018 року і їй потрібно повернути до 15 жовтня 2018 року надміру нараховану державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї в розмірі 7 999, 98 грн. Згідно наказу Управління №78 від 18 вересня 2018 року про припинення допомоги, ОСОБА_1 припинено призначення та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї з 01 вересня 2018 року. Відповідачку було повідомлено про утворення переплати державних коштів, суму, яку потрібно повернути, та термін їх повернення. Вказане повідомлення було вручено особисто відповідачці ОСОБА_1 , що підтверджується її підписом, однак кошти на рахунок Управління по даний час не надходили, що заподіює безпосередню шкоду позивачу.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2021 року у задоволенні позову Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям — відмовлено.
В апеляційній скарзі Управління соціальної політики Тернопільської міської ради просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2021 року по справі №607/21513/20 та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги Управління соціальної політики ТМР в повному об`ємі, посилаючись на те, що воно прийняте з порушенням норм права та невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги Управління соціальної політики ТМР зазначило, що в заяві про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг відповідачка поставила підпис, дату, чим підтвердила достовірність наданої інформації та була повідомлена про відповідальність за подання неповних та недостовірних відомостей, а також зобов`язалась повідомляти позивача про зміни обставини, які впливають на виплату допомоги. Вказують, що ставлячи свій підпис в декларації ОСОБА_1 була попереджена та усвідомлювала, що їй буде припинено виплату субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, в разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей). Отже, остання усвідомлювала, що надання неточних чи неповних відомостей тягне за собою відповідальність згідно із чинним законодавством та одночасно давала згоду на збір інформації про сім`ю та доходи. При вибірковій перевірці особових справ одержувачів державної соціальної допомоги, зокрема перевірці майнового стану відповідачки та її сім`ї було встановлено, що остання надала неповну інформацію про доходи від продажу транспортного засобу, тобто приховала вказану інформацію при призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. На їхню думку, саме такий характер дій останньої, які полягали у не внесенні у декларацію достовірно відомої їй інформації про отримання доходу від продажу транспортного засобу, якраз і свідчать про навмисне приховування нею даної інформації.
Відповідач своїм правом на відзив не скористалася.
В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційної скарги не визнала, вважаючи рішення суду обґрунтованим та законним.
Представник позивача Управління соціальної політики ТМР в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №4600115948387, проте Управління соціальної політики ТМР подало на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі, такожч просили оскаржуване рішення — скасувати, яким позов задоволити в повному обсязі.
У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 18 жовтня 2016 року (заяву зареєстровано під №201379) звернулася в Управління соціальної політики Тернопільської міської ради із заявою для призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг. Ставлячи власноруч свій підпис у заяві про призначення соціальної допомоги від 18 жовтня 2016 року, відповідачка зобов`язалась у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги, компенсації, субсидій та пільг, повідомити органи праці та соціального захисту населення та усвідомлювала, що подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан тягне відмову у призначенні або припинення виплати призначеної соціальної допомоги та/або повернення надміру нарахованих коштів (а.с. 9-10).
Разом із заявою ОСОБА_1 подала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначення усіх видів соціальної допомоги, в якій зазначила про відсутність у сім`ї доходів та наявність у чоловіка ОСОБА_2 автомобіля марки Фіат, державний номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску — 2000 (а.с. 11-12).
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб №6047 від 17 жовтня 2016 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та в склад її сім`ї входять ОСОБА_2 (син) та ОСОБА_3 (донька) (а.с. 13).
Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб №3416 від 17 жовтня 2016 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 та в склад його сім`ї входить ОСОБА_2 (син) (а.с. 18).
Як слідує з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №2619 від 27 жовтня 2016 року ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_2 заявниця здійснює догляд за своїм сином до 3-х річного віку. Чоловік заявниці попередні 6 місяців не працював, в центрі зайнятості не зареєстрований, з 01 жовтня 2016 року працює продавцем-консультантом у ФОП ОСОБА_4 . Меблі та побутова техніка першої необхідності, матеріально-побутові умови проживання задовільні, сім`я потребує допомоги. За адресою АДРЕСА_1 проживає сестра заявниці із своєю сім`єю (а.с. 14).
Згідно з довідками, виданими 09 листопада 2016 року ОСОБА_1 отримала щомісячну одноразову допомогу при народження 1-ї дитини у період з квітня 2016 року по вересень 2016 року у розмірі 5 160 грн. та 6 075 грн. (а.с. 15-16).
Відповідно до розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення державної соціальної допомоги сукупний дохід сім`ї за 6 місяців становить 11 235 грн., середньомісячний — 1 872,50 грн., про що свідчить Розрахунок від 09 листопада 2016 року (а.с. 17).
Як слідує з розрахунку державної соціальної допомоги сім`ї ОСОБА_1 від 09 листопада 2016 року розмір соціальної допомоги з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року становить 3 214,35 грн. (а.с. 19)
Згідно з рішенням про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 09 листопада 2016 року ОСОБА_1 призначено соціальну допомогу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (а.с. 20).
Відповідно до витягу Регіонального сервісного центру МВС у Тернопільській області від 10 вересня 2018 року автомобіль Ford Escort 1.4, що перебував у власності ОСОБА_2 знятий з обліку для реалізації 09 червня 2016 року (а.с. 21).
Як слідує з договору купівлі-продажу транспортного засобу від 09 червня 2016 року №6141/2016/3/5051 ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_5 купив автомобіль Ford Escort 1.4, р. н. НОМЕР_1 , рік випуску - 1989, за 8 000 грн. (а.с. 22).
10 вересня 2018 року Управлінням складено акт №113, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 надала неповну інформацію про доходи, внаслідок чого були надмірно виплачені кошти у сумі 7 999,98 грн. протягом період з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (а.с. 23).
10 вересня 2018 року Управлінням здійснено повідомлення №61 ОСОБА_1 про припинення виплати соціальної допомоги з 01 вересня 2018 року і необхідність повернути переплачену суму соціальної допомоги, перерахувати до 15 жовтня 2018 року 7 999,98 грн. на рахунок Управління, яке було нею отримане 11 вересня 2018 року згідно з особистим підписом на вказаному повідомленні (а.с. 24).
Наказом Управління соціальної політики від 18 вересня 2018 року №78 припинено призначення та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_1 (а.с. 25).
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що в судовому засіданні позивачем не подано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позові, а саме, що ОСОБА_1 , подаючи декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та не вказавши у ній відомості про дохід свого чоловіка ОСОБА_2 , отриманого ним 09 червня 2016 року від продажу автомобіля Ford Escort 1.4, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 8 000 грн., мала на меті навмисно приховати ці дані. При ухваленні такого рішення суд також враховує соціальний статус та матеріальне становище сім`ї відповідачки, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права ОСОБА_2 , та вважає, що відсутні підстави для примусового повернення отриманих нею коштів у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в сумі 7 999,98 грн.
Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції погоджується, виходячи з такого.
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 1 Закону України “Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям” (в редакції чинній на момент призначення соціальної допомоги від 06.08.2016 року) визначено, що соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі у розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.
Цей Закон спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям.
Порядок призначення та виплати соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 4 Закону України “Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям” заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону. До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються, зокрема, декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону).
Статтею 7 Закону України “Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям” встановлені умови, за яких державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата.
Згідно з пунктами 2, 3 Порядку №250 соціальна допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.
За змістом пункту 6 Порядку №250 для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї).
Форма декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (зі змінами), затверджена наказом Міністерством соціальної політики України від 22 липня 2003 року №204, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 13 серпня 2003 року за №709/8030 (був чинний на момент звернення відповідача за призначенням соціальної допомоги).
Графи розділу IV “Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей) декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб мали назви: прізвище, ініціали власника; автомобіль марки; державний номерний знак; рік випуску; автомобілі, отримані через органи праці та соціального захисту населення.
У частині четвертій статті 7 Закону України “Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям” визначено, що якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.
Відповідно до статті 7 Закону України “Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям” та пункту 10 Порядку державна соціальна допомога не призначається зокрема у випадках, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).
Якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.
Пунктом 12 Порядку передбачено, що у разі коли особами, які входять до складу сім`ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.
Отже, в розумінні абзацу четвертого частини першої статті 7 Закону України “Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям” припинення виплати соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та/або повернення (стягнення) її, у випадку, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму), можливі тоді, коли мали місце обставини навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу, тобто коли відсутні обставини, передбачені частиною другою та/або частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до пункту 25 Порядку №250 виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17 (провадження №61-33727сво18).
При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц (провадження №61-29030св18).
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_1 навмисно подала неповні чи недостовірні відомості про доходи та майновий стан членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей), оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 , подаючи декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та не вказавши у ній відомості щодо відчуження автомобіля, мала на меті навмисно приховати ці дані. 
Отже, враховуючи соціальний статус та матеріальне становище сім`ї відповідача, у якої на утримання троє малолітніх дітей, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права ОСОБА_2 , колегія суддів вважає, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2021 року — залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 01 березня 2021 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2021 року слід поновити.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.
Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, ціна позову у якій не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому, відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради — залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2021 року — залишити без змін.
Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2021 року.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 07 квітня 2021 року.

Головуючий 
Судді