Ухвала
15 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 753/18477/20
провадження № 61-5561ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 березня 2021 року, винесені 
за результатами розгляду заяви про забезпечення позову у справі 
за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , державного підприємства Міністерства оборони України «Оборонавторемсервіс» про відшкодування шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом 
до фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_1 , державного підприємства Міністерства оборони України «Оборонавторемсервіс» 
про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пожежі, у розмірі 
111 670, 56 грн.
Одночасно з позовом було подано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просив: накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме 
на домоволодіння АДРЕСА_1 ; корпоративні права, 
що належать ОСОБА_1 , а саме на 100% частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Будівництво девелопмент сервіс».
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 
2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 23 березня 2021 року, заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задоволено частково. 
Накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 , загальна площа 52,00 кв. м, житлова площа 22,70 кв. м, реєстраційний номер майна 27428826, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності 
до набрання законної сили рішенням суду по суті спору. 
У задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.
01 квітня 2021 року ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року 
та постанову Київського апеляційного суду від 23 березня 2021 року 
і ухвалити нове судове рішення в цій частині про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_3 .
Відповідно до частини третьої статті3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, 
що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статями 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції та специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на розгляд справи протягом розумного строку, 
на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.
У відповідності до частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах 
про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, 
яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. 
Ціна позову у цій справі становить 111 670, 56 грн, тобто суму, яка станом 
на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму 
для працездатних осіб (2 270, 00 грн х 100 = 227 000, 00 грн).
Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга,                                  відноситься до категорії малозначних.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2  вказали, що справа має для заявника виняткове значення, а тому є підстави для відкриття касаційного провадження. 
Враховуючи ціну позову, тимчасовий характер застосованих судом заходів забезпечення позову, підстави вважати які занадто обтяжливими для заявника відсутні, колегія суддів вважає вказане посилання заявників безпідставним.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 подали касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва 
від 12 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 23 березня 2021 року винесені за результатами розгляду заяви 
про забезпечення позову у справі у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , державного підприємства Міністерства оборони України «Оборонавторемсервіс» про відшкодування шкоди - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
       О. В. Білоконь
 
       В. В. Шипович