ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/13962/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Бенедисюка І.М. (головуючий), Колос І.Б., Селіваненка В.П.,
здійснив розгляд у письмовому провадженні 
касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Статус-Трейд"
на ухвалу господарського суду міста Києва від 26.11.2020 та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2021
за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Статус-Трейд"
на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича
у справі №     910/13962/19
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БР-Логістик"
до   товариства з обмеженою відповідальністю "Статус-Трейд"
про стягнення 19 047 419, 75     грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ 

Стислий виклад обставин справи та змісту скарги

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.01.2020 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "БР-Логістик" (далі - ТОВ "БР-Логістик") задоволено частково: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Статус-Трейд" (далі - ТОВ "Статус-Трейд") суму попередньої оплати за договором в розмірі 12 184 382,  61 грн, проценти річних, нарахованих на суму попередньої оплати, у розмірі 53 02 962,  71 грн та судовий збір у розмірі 262 310,18 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Дане рішення суду залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2020.

На виконання рішення суду від 29.01.2020 у справі видано наказ від 16.07.2020.

03.08.2020 ТОВ "БР-Логістик" (стягувач) звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича (далі - Телявський А.М.) із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу господарського суду міста Києва від 16.07.2020. Подана заява підписана директором ТОВ "БР-Логістик" Семушіним Ю.Р.

04.08.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62719326 на підставі наказу господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі №910/13962/19.

Боржник, вважаючи вказану постанову неправомірною, звернувся до місцевого господарського суду зі скаргою на дії приватного виконавця Телявського А.М., в якій просив визнати неправомірною постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2020 №62719326 та зобов`язати приватного виконавця Телявського А.М. її скасувати.

Скаржник зазначив, що приватний виконавець Телявський А.М. не переконався у наявності відповідних повноважень підписанта заяви про відкриття виконавчого провадження, оскільки в додатках до вказаної заяви не зазначені інші документи, окрім наказу суду, у зв`язку з чим такі документи, зокрема, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "БР-Логістик", могли бути долучені після відкриття виконавчого провадження.

Стислий виклад рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.11.2020 (суддя Полякова К.В.) у задоволенні скарги ТОВ "Статус-Трейд" на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А. М. відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2021 (колегія суддів у складі: Зубець Л.П., Алданова С.О., Мартюк А.І.) ухвалу господарського суду міста Києва залишено без змін.

Стислий виклад вимог касаційної скарги

ТОВ "Статус-Трейд", посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, подало касаційну скаргу, в якій просить суд касаційної інстанції ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким скаргу ТОВ "Статус-Трейд" задовольнити в повному обсязі. 

Аргументи учасників справи 

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Узагальнені доводи касаційної скарги зводяться до того, що судами попередніх інстанцій не надано правової оцінки діям приватного виконавця Телявського А.М. стосовно дотримання вимог статті 16 Закону України "Про виконавче провадження".

Суди попередніх інстанцій не застосували пункт 10 Розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень".

Аргументи інших учасників справи 

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А.М. подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив про безпідставність її доводів та просив відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Касаційне провадження

У зв`язку з відпусткою судді Львова Б.Ю. склад судової колегії Касаційного господарського суду змінився, що підтверджується Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 13.04.2021, який наявний в матеріалах справи. 

Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи та висновків попередніх судових інстанцій

Предметом касаційного розгляду у цій справі є питання правомірності дій приватного виконавця щодо вчинення дій, спрямованих на виконання рішення суду у справі №910/13962/19.

Згідно зі статтями 326, 327 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За змістом статті 339 цього Кодексу сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 цього Закону).

За змістом частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як свідчать матеріали справи та установили суди, після набрання законної сили судового рішення, 16.07.2020 господарським судом міста Києва видано наказ.

У подальшому ТОВ "БР-Логістик" (стягувач) звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі №910/13962/19. Подана заява підписана директором ТОВ "БР-Логістик" Семушіним Ю.Р.

Тобто приватним виконавцем Телявським А.М. винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження №62719326 на підставі заяви стягувача про примусове виконання рішення, оригіналу наказу №910/13962/19, виданого 16.07.2020 господарським судом міста Києва, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі статтями 14, 15 Закону України "Про виконавче провадження" учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, тощо. Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 16 цього Закону передбачено, що сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників.

За змістом частини третьої статті 16 Закону України "Про виконавче провадження" представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи.

Частиною четвертою зазначеної норми передбачено, що представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України вказує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013). 

Аналіз статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України у їх системному зв`язку, наведених юридичних позицій Конституційного Суду України дає підстави стверджувати, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання (постанова Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 19/5009/1481/11). 

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження". 

Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавця.

Статтею 4 цього Закону встановлені вимоги до виконавчого документа.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що виконавчий документ відповідає вимогам статті 4 Закону України "Про виконавче провадження". А, отже, і підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу у приватного виконавця Телявського А.М. були відсутні.

Відповідно до частини першої статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що керівником ТОВ "БР-Логістик" є Семушін Ю.Р. , відомості щодо обмеження повноважень якого відсутні, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Враховуючи наведене, з огляду на положення Закону України "Про виконавче провадження" та беручи до уваги установлені судами обставини, колегія суддів вважає правильним висновок судів про те, що внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості щодо керівника ТОВ "БР-Логістик" Семушіна Ю.Р. є відкритими та вважаються достовірними, а відтак приватний виконавець при перевірці поданої заяви про відкриття виконавчого провадження міг використовувати внесені до реєстру відомості щодо наявності у Семушіна Ю.Р. повноважень на представництво юридичної особи у виконавчому провадженні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

Звертаючись з касаційною скаргою, ТОВ  "Статус-Трейд" не спростувало наведених висновків суду попередніх інстанції та не довело неправильного застосування ними норм матеріального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень.

За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу ТОВ  "Статус-Трейд" залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін як такі, що відповідають вимогам норм матеріального права.

Судові витрати

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладаються на ТОВ "Статус-Трейд", оскільки Касаційний господарський суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін судові рішення попередніх інстанцій.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду міста Києва від 26.11.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2021 у справі №  910/13962/19 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Статус-Трейд" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                    І. Колос  

Суддя                                                                                                    В. Селіваненко