ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/5092/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                        судді-доповідача Чумака С.Ю.,
                                                   суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 280/5092/20 (суддя І інстанції – Новікова І.В.)
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила:
-          визнати протиправним та скасувати рішення відповідача оформлене протоколом за номером 923010156119 від 11.06.2020 щодо перерахунку їй пенсії за вислугу років з обмеженням її граничного розміру;
-          зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з розрахунку 90% від суми місячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Запорізької області від 03.06.2020 №18-314вих-20 без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позов задоволений частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо проведення позивачу перерахунку пенсії за вислугу років з 04.06.2020 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з розрахунку 90% від суми місячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Запорізької області від 03.06.2020 № 18-314вих-20, з урахуванням раніше проведених виплат, з 01.03.2020.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами позову. Вказує, що пенсію їй призначено до прийняття законів про обмеження максимального розміру пенсій, а тому такі обмеження до розміру її пенсії застосуванню не підлягають.
Апеляційна скарга відповідача ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року повернута апелянту. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області з 2011 року, у зв`язку із призначенням пенсії за вислугу років.
Натомість, після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжила працювати в органах прокуратури.
Наказом прокурора області від 20.02.2020 № 283к позивача звільнено із займаної посади та органів прокуратури Запорізької області за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію з 21.02.2020 (на підставі  статті 38 КЗпП України). (а.с. 20)
31 березня  2020 року позивач звернулася до відповідача засобами поштового зв`язку із заявою про здійснення перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до довідки прокуратури Запорізької області від 25.03.2020 №18-192вих-20, у зв`язку із звільненням з органів прокуратури. (а.с. 21-22)
При розгляді заяви та доданої до неї довідки прокуратури Запорізької області від 25.03.2020 № 18-192вих-20 відповідачем виявлено помилку, а саме в періоді заробітної плати за 2015 рік були відсутні складові заробітної плати за вересень місяць, у зв`язку з чим листом № 2860-2860/М-02/8-0800/20 від 17.04.2020 запропоновано позивачу надати нову коректну довідку про складові заробітної плати.
07.05.2020 позивачем надано довідку № 18-252вих-20 від 05.05.2020 про складові заробітної плати/грошове забезпечення пенсії (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед призначенням/перерахунком пенсії), виданою прокуратурою Запорізької області. За результатами перевірки документів відповідачем встановлено, що в у вищезазначеній оновленій довідці були допущені арифметичні помилки, а саме виявлені розбіжності у сумах, зазначених у графах 2-9 з сумами попередньої довідки аналогічних граф. А тому, враховуючи даний факт, позивача листом повідомлено про необхідність надання ним коректної довідки.
04.06.2020 позивачем надано заяву про призначення/перерахунок пенсії та нову коректну довідку про складові заробітної плати № 18-314вих-20 від 03.06.2020, виданої прокуратурою Запорізької області.
На підставі заяви позивача про перерахунок пенсії, з урахуванням коректної довідки від 03.06.2020 № 18-314вих-20, відповідачем з 04.06.2020 здійснено перерахунок пенсії за вислугу років з розрахунку 90% від суми місячного заробітку, про що свідчить протокол перерахунку пенсії (рішення 923010156119) від 11.06.2020.
При цьому, перерахована позивачу пенсія була обмежена 10-ма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, а саме сумою 16380 грн.
Не погоджуючись з такими діями відповідача та розміром пенсії, яка їй виплачується, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов частково та відмовляючи в його частині, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи рішення про обмеження граничного розміру пенсії позивача, відповідач діяв обґрунтовано та на підставі чинного законодавства України.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
1.          Щодо правомірності обмеження граничного розміру пенсії позивача.
Позивачу пенсія за вислугу років призначена з 10.03.2011 відповідно до положень  статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII, згідно з ч. 1  якої (в редакції на дату призначення пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
При цьому, після призначення пенсії за вислугу років у 2011 році, позивач продовжила працювати в органах прокуратури до лютого 2020 року.
14 жовтня 2014 року Верховною Радою України прийнято  Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII, який набув чинності 15 липня 2015 року.
Відповідно до абзацу 6 частини 15  статті 86 Закону № 1697-VII  (в редакції на дату перерахунку пенсії позивача), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до ч. 1  ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»  від 8 липня 2011 року
№ 3668-VI (далі – Закон № 3668) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), серед іншого відповідно до  Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Також, пунктом 2 Розділу  ІІ  Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668 обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої  статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлюється законодавством незалежно від дати призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання).
Якщо внаслідок прийняття цього  Закону  розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Аналізуючи норми пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону № 3668-VI, суд зазначає, що вони стосуються виплат пенсії, призначеної до 1 жовтня 2011 року, та розмір якої на час призначення перевищував встановлений цим Законом її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.
Таким чином, вказану норму не можна тлумачити як підставу для скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності  Законом № 3668-VI. В даному випадку ця норма не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.
Як було зазначено вище, згідно з абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положення» Закону № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
При цьому абзацом другим пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону № 3668-VI визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої  статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Наведені в пункті 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI  норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії(щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо).
Положення зазначеного пункту спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням  Закону № 3668-VI  щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли підлягати звуженню. У зв`язку з цим положення пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI, а саме  усі його чотири абзаци, застосовуються у системному зв`язку між собою.
Таким чином, пункт 2  розділу ІІ Закону № 3668-VI  в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 1 жовтня 2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).
Тобто, законодавством передбачено для осіб, яким призначено пенсію за законодавством, яке не передбачало обмеження максимального розміру, лише збереження раніше призначеного розміру пенсії, але не передбачає право на здійснення перерахунку пенсії, у розмірі, що перевищує максимально встановлений розмір, а тому твердження позивача про протилежне є помилковими.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02.05.2018 (справа № 704/87/17), від 03.04.2018 (справа № 361/4922/17) та від  15.05.2019 (справа № 554/4191/17), від 21.11.2019 (справа № 161/14321/16-а), від 21.06.2020 року (справа № 554/10510/16-а), від 17.09.2020 (справа № 826/11471/18), від 24.09.2020 (справа № 640/5854/20).
При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12.11.2019 у справі № 360/1428/17 є безпідставними, оскільки Верховний Суд у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.06.2020 по справі № 580/234/19 сформував іншу правову позицію ніж викладена у справі № 360/1428/17.
Крім того, як зазначалось вище, абзац 6 частини 15  статті 86 Закону № 1697-VII  (в редакції на дату перерахунку пенсії позивача) містить чітку норму щодо обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.
З приводу доводів апелянта про неможливість застосування до неї змін в законодавстві щодо перерахунку пенсій прокурорським працівникам, які відбулись після призначення їй пенсії, оскільки останні звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що за приписами Конституції України неможливо звужувати лише вже досягнуті певною особою соціальні гарантії. Досягненням же права на перерахунок пенсії є не момент призначення особі пенсії, як помилково вважає позивач, а безпосередні обставини, з якими законодавство та сама особа пов`язують саме перерахунок пенсії, оскільки правовідносини щодо перерахунку пенсії виникають не в момент призначення пенсії, а в момент виникнення підстав для такого перерахунку. Тобто набуття особою права на пенсію не є одночасним набуттям права на перерахунок цієї пенсії в будь-який час в майбутньому за тими ж правилами, які були чинними на момент призначення пенсії. Отже, під час перерахунку пенсії діють правила, які є чинними саме на момент перерахунку пенсії особи.

У зв`язку з цим положення статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII в редакції станом на час призначення позивачу пенсії застосуванню до спірних правовідносин не підлягають.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд при розгляді справи № 560/2120/20, зазначивши у пункті 67 рішення, що безпідставними є вимоги позивачів про перерахунок розміру пенсії на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ  (в редакції станом на момент призначення пенсії), оскільки зазначена норма ще з 01.01.2015 є нечинною. У таких випадках судам слід керуватись чинним законодавством, зокрема  статтею 86 Закону № 1697-VII.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що приймаючи рішення про обмеження граничного розміру пенсії позивача, відповідач діяв обґрунтовано та на підставі чинного законодавства України.
2.          Щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії саме в розмірі 90% від суми місячного заробітку, зазначеного в довідці про заробітну плату.
Ключовими правовими питаннями у справі, щодо яких фактично виник спір, є право позивача на отримання пенсії без врахування обмеження її максимального розміру та дата, з якої необхідно здійснити перерахунок пенсії.
Відповідно питання щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії є похідним і повинно вирішуватись після вирішення питання про наявність права на перерахунок з відповідної дати.
Суд зауважує, що відповідач ні в оскарженому рішенні від 11 червня 2020 року, ні у відповіді на заяву позивача про перерахунок пенсії з 1 березня 2020 року без обмеження її граничного розміру не відмовляв їй у перерахунку пенсії з розрахунку 90% від суми місячного заробітку, зазначеного в довідці про заробітну плату. Відтак спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало.
Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років з 1 березня 2020 року на виконання цього  рішення  суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.
Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.
Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом в рішенні від 14 вересня 2020 року у зразковій справі № 560/2120/20.
Відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Судом першої інстанції рішення в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з розрахунку 90% від суми місячного заробітку ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального і порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в позові.
В іншій частині рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін.

Оскільки справа у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених зазначеним пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями  242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 280/5092/20 скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з розрахунку 90% від суми місячного заробітку і в цій частині в позові відмовити.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
   
Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                          суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                          суддя                                                            І.В. Юрко