Справа № 450/3000/13-ц                                        Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О. 
Провадження № 22-ц/811/2948/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 
Категорія справи:41

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       02 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Симця В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у міста Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника Акціонерного товариства «Кредобанк», на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Кредобанк»; в подальшому – «Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , в кінцевій редакції позовних вимог якого просило стягнути зі згаданого відповідача на користь Банку заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 25.09.2017 року становить 46 365 грн. 50 коп. та складається з: 20 332 грн. 46 коп. - неповернута сума кредиту; 9 239 грн. 65 коп. - прострочені відсотки; 16 790 грн. 39 коп. - пеня за період з 26.09.2016 року по 25.09.2017 року.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 31.07.2009 року між відповідачем та ВАТ «Кредобанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк») було укладено додатковий договір до договору банківського рахунку, за умовами якого ПАТ «Кредобанк» зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 30 000 грн. Стверджувалося, що відповідач своїх зобов`язань за згаданим кредитним договором не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка і є предметом позовних вимог(а.с. 3-4, 85-89, 1213-127).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 140-142).

Дане рішення оскаржила представник позивача.
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги Банку, покликаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.
Стверджує, що на підтвердження заборгованості відповідача позивачем було подано до суду меморіальний ордер № 7271264 «від 16 жовтня 2012 року», а також розрахунки заборгованості, а «відповідачем не були надані жодні докази погашення заборгованості за кредитним договором, не наведено альтернативного розрахунку заборгованості», а відтак вважає, що у суду не було правових підстав для відмови у позові (а.с. 156-158).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року було задоволено заяву представника Банку та розгляд справи призначено в режимі відеоконференції (том 1, а.с. 227-228). 
17 лютого 2021 року та 21 квітня 2021 року в режимі відеоконференції відбувалися судові засідання, у яких представник апелянта давала свої пояснення по справі на підтримання доводів апеляційної скарги. Крім цього, в цих судових засіданнях судом представника Банку було зобов`язано подати (надіслати) до суду оригінал основного договору (нібито укладеного 23.07.2009 року між Банком та відповідачем), а також оригінал доказу про отримання відповідачем платіжної картки, на яку Банком (на його ж твердження) було перераховано кредитні кошти. З урахуванням позиції відповідача та поданих ним заяв (у яких він категорично заперечує укладення з Банком будь-яких кредитних договорів (зокрема – їх підписання), так само, як і отримання ним кредитних коштів), представнику Банку (у відповідності до положень пункту 3 частини 5 статті 12 ЦПК України) також було роз`яснено право заявити клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи та наслідки неподання до суду такого клопотання, а також вищезгаданих оригіналів основного договору та доказу про отримання відповідачем платіжної картки на яку нібито були перерахованими кредитні кошти. У зв`язку з наведеним 21 квітня 2021 року в судовому засіданні було оголошено перерву – до 02 червня 2021 року (том 1, а.с. 246-249).
Однак, ні оригіналів основного договору та доказу про отримання відповідачем платіжної картки, ні клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи Банком до суду подано так і не було.
В той же час, 25 травня 2021 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшло клопотання представника Банку, у якому міститься прохання продовжувати розгляд справи без участі представника позивача (апелянта) – за вже наявними у справі матеріалами (том 2, а.с. 63-65).
За вищенаведених обставин колегія суддів вважає можливим завершення апеляційного розгляду справи за відсутності представника апелянта – на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги (в судових засіданнях 17 лютого 2021 року та 21 квітня 2021 року), перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
-        належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);
-        жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Як стверджується матеріалами справи, Банк в обґрунтування заявлених ним позовних вимог подав до суду фотокопію Додаткового договору до договору банківського рахунку (карткові рахунки) від 31.07.2009 року (на твердження Банку - підписаного ніби-то ОСОБА_2 ; том 1, а.с. 5-6), а також фотокопію Меморіального ордеру № 7271264 від 02.08.2010 року (том 1, а.с. 11), а вже в ході судового розгляду справи судом першої інстанції – фотокопію Договору банківського рахунку (карткові рахунки) від 23.07.2009 року (на твердження Банку – також ніби-то підписаного ОСОБА_2 ; том 1, а.с. 60-62).
В свою чергу, у відповідь на позовну заяву представник відповідача подав до суду заяву, у якій заперечує підписання вищезгаданих документів відповідачем (так само, як і отримання ним кредитних коштів), у зв`язку з чим просить суд витребувати у позивача (Банку) оригінали цих документів (том 1, а.с. 49).
Крім цього, відповідач з відповідною заявою про вчинення злочину (а саме – підробки документів) звернувся також і у Шевченківський РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області, у якій виклав свою версію появи цих підроблених документів (том 1, а.с. 103-104). 
Як вбачається з відповіді начальника сектору дізнання відділу поліції № 4 ЛРУП ГУ НП у Львівській області від 23.03.2021 року на запит відповідача ОСОБА_2 , досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, ще триває (том 2, а.с. 6).
З урахуванням вищенаведених обставин предметом доказування у даній справі мало б бути те, що відповідач дійсно підписував оригінал Договору банківського рахунку (карткові рахунки) від 23.07.2009 року та оригінал Додаткового договору до договору банківського рахунку (карткові рахунки) від 31.07.2009 року, а також те, що він дійсно отримав кредитні кошти: чи у готівковій формі, чи шляхом їх перерахування на кредитну картку (шляхом доказування факту отримання ним цієї кредитної картки).

Оригінали вищезгаданих Договору банківського рахунку від 23.07.2009 року, Додаткового договору до договору банківського рахунку від 31.07.2009 року, а також Меморіального ордеру № 7271264 від 02.08.2010 року позивачем до суду першої інстанції подано так і не було, а відтак суд ухвалив рішення про відмову Банку у позові: за недоведеністю згаданим позивачем позовних вимог, зокрема – факту отримання відповідачем кредитних коштів.
Апеляційна скарга містить посилання на меморіальний ордер № 7271264 «від 16 жовтня 2012 року», хоча навіть копія такого є відсутньою у матеріалах справи (є копія меморіального ордеру від 02.08.2010 року).
А також посилання на те, що «відповідачем не були надані жодні докази погашення заборгованості за кредитним договором, не наведено альтернативного розрахунку заборгованості», хоча відповідач взагалі заперечує укладення з Банком будь-яких «кредитних договорів» та (відповідно) наявність будь-якої «заборгованості».
В той же час, апеляційна скарга не містить доводів стосовно того, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення в частині висновків про недоведеність позивачем позовних вимог, зокрема – недоведеності факту отримання відповідачем кредитних коштів (які саме обставини судом були встановлені неповно та (або) неправильно); які саме нові обставини та докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи; не містить обґрунтування причин неподання до суду першої інстанції оригіналів документів тощо.

Додатковий договір до договору банківського рахунку (про надання кредиту) на твердження Банку було укладено з відповідачем 31.07.2009 року (том 1, а.с. 5-6).
В той же час, як вбачається з Меморіального ордеру № 7271264, кошти Банком були перерахованими 02.08.2010 року (том 1, а.с. 11), тобто – через, більше ніж 12 (дванадцять) місяців. При цьому, платником (як і отримувачем) згідно даного Меморіального ордеру від 02.08.2010 року є сам  ОСОБА_2  (!), а призначенням платежу – «перенесення простроченого овердрафту на кредит ( ОСОБА_2 ) відп. до кред. дог. 131723 від 31.07.2009» (?).
Будь-яких підписів наявні у матеріалах справи копії вищезгаданого Меморіального ордеру не містять.
Вищезгадані незрозумілості та розбіжності представник Банку пояснити не змогла.
В той же час, як вбачається з усних пояснень представника Банку в судовому засіданні, кредитні кошти були зарахованими відповідачу на його кредитну картку, що (в свою чергу) суперечить версії про перерахування кредитних коштів відповідачу, яку Банк обґрунтовує Меморіальним ордером № 7271264 від 02.08.2010 року, згідно якого платником коштів є саме відповідач ОСОБА_2 (том 1, а.с. 11). 

13 квітня 2021 року Банком було надіслано до суду оригінал Додаткового договору до договору банківського рахунку (карткові рахунки) від 31.07.2009 року: на твердження Банку - підписаний ніби-то ОСОБА_2 (том 2, а.с. 33).
В свою чергу, 20 квітня 2021 року ОСОБА_2 подав до суду заяву у якій категорично заперечує те, що підпис від його імені на вищезгаданому оригіналі Додаткового договору від 31.07.2009 року вчинено саме ним, а також звертає увагу на те, що Банком так і не було подано до суду основного договору, а також документів з його підписами, які б свідчили про отримання ним кредитних коштів (том 2, а.с. 44).

Як вже зазначалося вище, в ході апеляційного розгляду справи з урахуванням всіх вищенаведених обставин в їх сукупності представника Банку було зобов`язано подати до суду оригінал оригінал основного договору та доказ про отримання відповідачем платіжної картки на яку нібито були перерахованими кредитні кошти, а також роз`яснено представнику Банку право заявити клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи та наслідки неподання до суду такого клопотання, а також вищезгаданих оригіналів основного договору та доказу про отримання відповідачем платіжної картки.
Однак, ні оригіналів основного договору та доказу про отримання відповідачем платіжної картки, ні клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи Банком до суду подано так і не було.
Натомість, 25 травня 2021 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшло клопотання представника Банку, у якому міститься прохання продовжувати розгляд справи без участі представника позивача (апелянта) – за вже наявними у справі матеріалами.
Тобто, і на стадії апеляційного розгляду справи позивачем (апелянтом) так і не було подано до суду належних та допустимих доказів того, що відповідач дійсно підписував Договори, фотокопії яких є наявними у матеріалах справи, а також того, що саме він отримав спірні кредитні кошти у готівковій формі, чи докази про отримання ним кредитної картки на яку ці кошти було перераховано.

За наведених обставин в їх сукупності суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Банку за їх недоведеністю.
В той же час, апеляційна скарга жодних доводів, які б свідчили про те, що відповідач дійсно підписував Договори, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а також доводів про те, що саме відповідач отримав спірні кредитні кошти (чи кредитну картку на яку ці кошти було перераховано), також не містить.
Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника Акціонерного товариства «Кредобанк», залишити без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2018 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 02 червня 2021 року.

Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Ванівський О.М.

                                                                        Шеремета Н.О.