Ухвала
іменем України
 
24 травня 2021 року
м. Київ
справа № 414/2349/19
провадження № 51-2537ск21
Верховний суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 18 вересня 2019 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року про повернення апеляційної скарги.
Встановлені обставини
За вироком Кремінського районного суду Луганської області від 18 вересня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року ОСОБА_4 відмовлено у поновленні строку апеляційного оскарження вищезазначеного вироку та відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК повернуто апеляційну скаргу.
Суть питання
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотні порушення районним судом вимог кримінального процесуального закону та на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить переглянути щодо нього кримінальне провадження.
 
Мотиви Верховного Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки суду першої інстанції лише після їх перегляду апеляційним судом. Водночас, приписи  ч. 2 ст. 424 КПК встановлюють можливість оскарження ухвал суду апеляційної інстанції, які перешкоджають подальшому провадженню.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 424 КПК вирок Кремінського районного суду Луганської області від 18 вересня 2019 року не переглядався в апеляційному порядку, у даному судовому провадженні він не може бути предметом касаційного оскарження, а тому в цій частині засудженому слід відмовити у відкритті касаційного провадження.
Таким чином, поки вирок районного суду не буде переглянуто в апеляційному порядку, оскарженню підлягає лише ухвала Луганського апеляційного суду від
17 лютого 2021 року про повернення апеляційної скарги.
При цьому положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права,
а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено
в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того
чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням закону, засуджений у касаційній скарзі
не навів обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду, як він мав зробити відповідно до ст. 412 КПК. Так у касаційній скарзі не зазначено, які порушення КПК допустив суд апеляційної інстанції, у чому конкретно вони полягають, як вплинули на законність, обгрунтованість та справедливість ухвали, а також чому такі порушення слід відносити до підстав для її скасування з огляду на положення статей 370 та 419 КПК.
Засуджений не навів конкретних доводів щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, викладених в ухвалі цього суду. В касаційній скарзі не зазначено, чому висновки апеляційного суду про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження є помилковими, і які обставини про це свідчать.
Крім того, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК засуджений не зазначив у касаційній скарзі, яке рішення має постановити суд касаційної інстанції щодо ухвали апеляційного суду відповідно до своїх повноважень, встановлених у ст. 436 КПК, за наслідками розгляду касаційної скарги, відповідно до яких цей суд має право ухвалити одне з таких рішень: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Також засуджений не зазначив, чи бажає брати участь у касаційному розгляді кримінального провадження, як це передбачено ч. 3 ст. 427 цього Кодексу.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1
ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті провадження за його касаційною скаргою на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 18 вересня
2019 року щодо нього.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року про повернення апеляційної скарги залишити без руху
та встановити строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                     ОСОБА_3