ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 р.	Справа № 440/5219/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання  Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції І.С. Шевяков) від 09.12.2020 року (повний текст рішення складено 14.12.20 року) по справі №440/5219/20
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства освіти і науки України
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Міністерства освіти і науки України, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України щодо необґрунтованої відмови в укладенні контракту для зайняття вакантної посади Державного експерта експертної групи із супроводження політики директорату стратегічного планування та європейської інтеграції Міністерства освіти і науки України;
- зобов`язати Міністерство освіти і науки України рекомендувати позивача для призначення на посаду Державного експерта експертної групи із супроводження політики директорату стратегічного планування та європейської інтеграції Міністерства освіти і науки України;
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України щодо неповідомлення результатів конкурсного відбору на посаду Державного експерта експертної групи із супроводження політики директорату стратегічного планування та європейської інтеграції Міністерства освіти і науки України.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивачем, як особою, яка повністю відповідає кваліфікаційним вимогам, було подано запит на участь у доборі для участі у конкурсі на зайняття посади Державного експерта експертної групи із супроводження політики директорату стратегічного планування та європейської інтеграції МОН України. 21.08.2020 запитна участь у доборі для участі у конкурсі погоджено та 27.08.2020 повідомлено про те, що позивач входить до переліку осіб для проведення співбесіди. Після співбесіди її жодним чином не було повідомлено про її результат. Однак з відкритих джерел інформації позивачем було з`ясовано, що відповідач не визначив жодної особи рекомендованої для укладення контракту. На думку позивача, відповідач протиправно відмовив їй в укладенні контракту для зайняття вакантної посади, оскільки професійні якості та досягнення останньої відповідають даній вакансії; про жодні інші недоліки позивача проінформовано не було.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 року відмовлено в задоволенні позову.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, протиправним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права.
Вказує, що оскільки діючим законодавством не допускається  суб`єктивізм при проведенні конкурсного добору, то висновки суду першої інстанції про наявність у керівника державної служби тимчасово (на період дії карантину) права визначати переможця добору за результатами співбесіди, надаючи оцінку професійної компетентності, діловим та особистісними якостям кандидата самостійно, використовуючи свої дискреційні повноваження є помилковими. При цьому, проведення конкурсу на зайняття тимчасово зайнятих посад після завершення дії Тимчасового порядку не компенсує протиправну відмову у доступі до публічної служби.
Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у визначеному законом порядку.
Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України. (далі – КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що 18.08.2020 наказом МОН України "Про оголошення добору на період дії карантину на вакантну посаду фахівця з питань реформ Міністерства освіти і науки України" №348-а, зокрема, оголошено добір на період дії карантину на вакантну посаду фахівця з питань реформ: державного експерта експертної групи із супроводження політики директорату стратегічного планування та європейської інтеграції; визначено уповноважену особу для проведення добору ОСОБА_2 , керівника експертної групи із супроводження політики директорату стратегічного планування та європейської інтеграції.
21.08.2020 року позивачем подано запит на участь у доборі для участі у конкурсі на зайняття посади Державного експерта експертної групи із супроводження політики директорату стратегічного планування та європейської інтеграції МОН України. Цього ж дня, Служба управління персоналом погодила запит на участь у доборі на зайняття зазначеної посади.
28.08.2020 року уповноваженою особою з позивачем проведено співбесіду.
Позивач зазначила, що після співбесіди її жодним чином не було повідомлено про її результат, проте, з відкритих джерел інформації позивачем було з`ясовано, що відповідач не визначив жодної особи рекомендованої для укладення контракту.
Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо необґрунтованої відмови в укладенні контракту для зайняття вакантної посади, а також неповідомлення результатів конкурсного відбору на посаду, позивач звернулась до суду із даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про їх необґрунтованість, оскільки у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі та у відповідності до вимог діючого законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року N 889-VIII (далі - Закон України № 889-VIII).
Частинами першою та другою статті 1 цього Закону визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
За приписами частини першої статті 3 Закону України № 889-VIIІ, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Положеннями частини третьої статті 5 Закону України № 889-VIII визначено, що дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців в частині відносин, не врегульованих цим законом.
Вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу (ч. 1 ст. 21 Закону України № 889-VIIІ).
Разом з тим, пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 13 квітня 2020 року № 553-IX «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 року рік» тимчасово, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня відміни цього карантину, зупинено дію положень Закону України "Про державну службу"(Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 4, ст. 43 із наступними змінами) та Закону України "Про центральні органи виконавчої влади"(Відомості Верховної Ради України, 2011 р., № 38, ст. 385 із наступними змінами) в частині проведення конкурсів на посади державної служби та призначення на посади державної служби за результатами конкурсу.
Призначення на посади державної служби здійснюється в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, який визначає механізм добору на посади державної служби шляхом проведення співбесід з визначеними суб`єктом призначення посадовими особами.
Так,  постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2»установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, який в подальшому продовжувався.
На виконання вимог зазначеного вище Закону, Кабінетом Міністрів України прийнятопостанову від 22 квітня 2020 року № 290 «Деякі питання призначення на посади державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», якою затверджений Порядок призначення на посади державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, який визначає механізм добору на вакантні посади державної служби на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня відміни цього карантину (далі – Порядок №290).
Згідно зі пунктом 2 зазначеного Порядку, добір і призначення осіб на вакантні посади державної служби відповідно до цього Порядку здійснюється у виняткових випадках, пов`язаних з необхідністю виконання завдань і функцій державних органів на період дії карантину.
Відповідно до пункту 12 Порядку №290, призначення на такі посади здійснюється шляхом проведення співбесіди з визначеними суб`єктом призначення або керівником державної служби у державному органі посадовими особами.
Після проведення співбесіди уповноваженою особою з визначеними нею кандидатурами вноситься обґрунтоване подання суб`єкту призначення або керівнику державної служби в державному органі про призначення на вакантну посаду державної служби кандидата шляхом укладення з ним контракту (абз. 3 п. 20 Порядку №290).
Відповідно до абзацу першого пункту 21 Порядку №290, суб`єкт призначення або керівник державної служби в державному органі розглядає таке подання та приймає рішення про укладення контракту про проходження державної служби на період дії карантину, який укладається на підставі Типового контракту про проходження державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №290, або про відхилення поданої кандидатури.
Згідно зі пунктом 24 Порядку №290, інформація про прийняте рішення за результатами добору з призначення на вакантну посаду шляхом укладення контракту оприлюднюється на Єдиному порталі вакансій державної служби протягом одного робочого дня після отримання рішення суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі: для посад категорії "А" - спеціальним структурним підрозділом НАДС; для посад категорій "Б" і "В" - службою управління персоналом державного органу, в якому прийнято рішення про необхідність призначення на вакантну посаду.
При цьому, колегія суддів вказує, щовідповідно до пунктів 6, 20 Порядку №290, керівнику державної служби в державному органі надано право самостійно визначати кандидатуру з числа претендентів з якими проводилась співбесіда для призначення на вакантну посаду державної служби шляхом укладання з нею контракту.
Тобто, Порядком №290 надано право керівнику державної служби тимчасово (на період дії карантину) визначати переможця добору за результатами співбесіди, надаючи оцінку професійної компетентності, діловим та особистісними якостям кандидата самостійно, використовуючи свої дискреційні повноваження.
Як встановлено під час розгляду справи, уповноваженою особою МОН України було проведено співбесіди, з кожним претендентом на вакантну посаду фахівця з питань реформ, враховуючи досвід роботи, професійні якості тощо.
Переможцем у доборі з призначення на вакантну посаду фахівця з питань реформ уповноваженою особою було запропоновано визначити ОСОБА_3 .Водночас відповідач вказував, що рішенням т.в.о. Державного секретаря МОН України рекомендовану кандидатуру не підтримано та відповідно переможця конкурсу не визначено.
Відповідно до частини першої статті 20 Закону України № 889-VIIІ, вимогами до осіб, які претендують на вступ на державну службу, є вимоги до їхньої професійної компетентності, які складаються із загальних та спеціальних вимог.
Критерії оцінювання професійної компетентності кандидатів визначаються при проведенні конкурсу на державну службу, відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №246 від 25.03.2016 та оцінюються конкурсною комісією відповідно до пунктів 46, 47 та 52 зазначеного Порядку.
Тобто, твердження позивача про те, що  добір проведено упереджено, без врахування її професійних якостей та досягнень, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності посилання скаржника на те, що відповідач не повідомив її про результати конкурсного відбору, оскільки Порядком №290 не покладено на відповідача такого обов`язку як повідомляти про результати конкурсу кожного з кандидатів особисто.
При цьому, матеріалами справи підтверджено, що інформація про остаточні результати добору на період дії карантину на вакантну посаду фахівця з питань реформ, оголошеної згідно зі наказом МОН України від 18.08.2020 №348-а, була оприлюднена 01.09.2020 на сайтах https://career.gov.ua/ та https://mon.gov.ua/ua, як то передбачено пунктом 24 Порядку №290.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.
Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав вважати, що відповідачем у спірних правовідносинах було допущено протиправну бездіяльність.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (№ 65518/01; пункт 89), “Проніна проти України” (№ 63566/00; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 року по справі №440/5219/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    З.Г. Подобайло   	

Повний текст постанови складено  24.06.2021 року