ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 28 квітня 2021 р. 	Справа № 480/6795/20	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Катунова В.В.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Бершова Г.Є. ,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача  Маліченка Д.В. про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович на рішення Сумського окружного адміністративного суду від       11.01.2021  по справі     №      480/6795/20
за позовом                ОСОБА_1        
до              Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича      третя особа               Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" ,              Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович    
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі за текстом ОСОБА_1 , позивач)  звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом  до  приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. про відкриття виконавчого провадження №62949302, відкритого на підставі виконавчого напису №21174, виданого 25.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з боржника (позивача) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті фінанс» заборгованість в розмірі 93083,38 грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року адміністративний позов задоволено.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського  окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року у справі № 480/6795/20, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2021 апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича - залишено без задоволення. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 по справі № 480/6795/20  залишено без змін.
На адресу Другого апеляційного адміністративного суду від представника позивача  надійшла заява про ухвалення  додаткового рішення про стягнення  на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу  в розмірі 6900,00 грн.
Колегія суддів, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Виходячи з аналізу зазначеної норми, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість прийняття додаткового рішення, серед іншого, у разі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2021 року питання про судові витрати вирішено не було.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно частини першої та третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
З аналізу вищевказаної норми слідує, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати наведені вище критерії, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем подано договір про надання правничої допомоги від 30.09.2020 № 30/09.
Згідно п.1.1. вказаного договору адвокат бере на себе зобов`язання надати Клієнту правничу допомогу в адміністративній справаі  за позовом Клієнта до приватного виконавця виконачвого округу міста Києва Клименка Р.В. про оскарження рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця у виконавчому провадженні №  62949302.
Пунктом 4.2. вказаного Договору визначено, що  після підписання сторонами даного Договору, про виконані адвокатом роботи (надані послуги) клієнту надається звіт, а також квитанція, з метою оплати клієнтом виконаних Адвокатом робіт (наданих послуг), відповідно до п.4.3 даного Договору.
Відповідно до п. 4.3 Договору  оплата виконаних адвокатом робіт  (наданий послуг) здійснюється клієнтом, на підставі отриманих, згідно п.4.2, звіту та квитанції, в трьох денний  термін з дня, наступного за днем набрання законної сили судового рішення, яким вирішено питання щодо розподілу судових витрат шляхом готівкого/безготівкового розрахунку, з одночасним посвідченням у Квитанції особистими підписами : клієнт (П. І. Б.) та адвокат   (П. І. Б.), кошти сплатив та кошти отримав, відповідно. 
За змістом звіту від 05.03.2021 від 05.03.2021   про виконані адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію виконано наступні роботи:  1) проведення юридичної консультації клієнту стосовно поданої відповідачем апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції  – тривалість  30 хвилин; 2) вивчення  та аналіз апеляційної скарги  – тривалість 60 хвилин; 3) підбір нормативної бази. Аналіз судової практики касаційного суду у даній категорії справ шляхом пошуку та перегляду судових рішеннь у Єдиному державному реєстрі судових витрат  – тривалістю 50 хвилин; 4)формування правової позиції у відзиві на апеляційну скаргу відповідно до закону та установленої судової практики. Написання відзиву на апеляційну скаргу - тривалістю 320 хвилин.
Колегія суддів звертає увагу, що поданий відзив на апеляційну скаргу повторює правову позицію, викладену в позовній заяві, якій суд першої інстанції надав оцінку та дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову. Таким чином, ознайомлення проведення юридичної консультації клієнту стосовно поданої відповідачем апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, вивчення  та аналіз апеляційної скарги, підбір нормативної бази. Аналіз судової практики касаційного суду у даній категорії справ шляхом пошуку та перегляду судових рішеннь у Єдиному державному реєстрі судових витрат  є одна виконана за договором робота.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат на правничу допомогу адвоката (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п.269).
Колегія суддів дійшла висновку, що складання та подання відзиву на апеляційну скаргу не потребувало значних затрат часу та не вимагало значного обсягу юридичної та технічної роботи. На даний час подібні спори є досить поширеними, у зв`язку із чим, сформована чітка судова практика по їх вирішенню.
Враховуючи предмет спірних правовідносин, тривалість затраченого адвокатом часу на виготовлення відзиву на апеляційну скаргу  є явно завищеною, відповідно є завищеною і вартість наданих послуг.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заявленого позивачем клопотання, та розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача,  складає – 2500,00 грн.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України “Про виконавче провадження” від 2 червня 2016 року № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів” від 2 червня 2016 року № 1403-VIII (далі Закон № 1403) примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України “Про виконавче провадження” випадках - на приватних виконавців.
Згідно зі ст. 16 Закону № 1403 приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом. Приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.
Міністерство юстиції України формує та реалізує державну правову політику у сфері організації примусового виконання рішень (п. 1 ч.1 ст. 17 Закону № 1403).
Відповідно до п.9 ч.1 ст. 17 Закону № 1403 Міністерство юстиції України подає Кабінету Міністрів України пропозицію про встановлення розміру основної винагороди приватного виконавця.
Згідно з ч.1 ст. 31 Закону № 1403 за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.
Аналіз наведеного законодавства в сукупності, з урахуванням наведених обставин справи, дає підстави для висновку про те, що приватний виконавець є органом примусового виконання судових рішень і є суб`єктом владних повноважень при здійсненні публічно-владних управлінських функцій на підставі Закону України “Про виконавче провадження” у тому числі на виконання делегованих йому повноважень та отримує основну винагороду за вчинення виконавчих дій.
На підставі викладеного,  колегія суддів приходить до висновку, що з  відповідача на користь позивача  підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн.
Оскільки   постановою Другого апеляційного адміністративного суду  від  09.03.2021 року питання про судові витрати вирішено не було, то колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення..
Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Прийняти додаткову постанову, якою стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича (вул. Поправки Юрія, 6, оф.31, м. Київ, 02094, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )  витрати на  професійну правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот  тисяч)  грн. 00 коп. 
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Катунов В.В.	
Судді	   	Ральченко І.М.    Бершов Г.Є.