ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/2337/20	Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А. 	
Провадження № 22-ц/817/534/21 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 304090000   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Бершадська Г.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Шевчук Г. М., 
з участю секретаря - Панькевич Т.І. 
представника апелянта ОСОБА_1  

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 березня 2021 року (ухвалене суддею Коротич І.А., повний текст якого складено 02 березня 2021 року) у цивільній справі № 601/2337/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:
       В листопаді 2020 року АТ КБ “Приватбанк” звернулося до суду з вказаним позовом.
       В обгрунтування позову вказало, що 13 травня 2011 року між ним та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н. за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
       Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з “Умовами та правилами надання банківських послуг” та “Тарифами банку”, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
       Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п.1.3.2.3, договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. 
       Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала. Станом на 31 серпня 2020 року ОСОБА_2 має заборгованість у розмірі – 19060,14 грн, з яких: 2190 грн. заборгованість за кредитом; 16 870,14 грн. – заборгованість за відсотками за користування кредитом.
       Посилаючись на викладене, АТ КБ “ПриватБанк” просило стягнути з ОСОБА_2 на його користь вказану заборгованість.
       Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 березня 2021 року позов АТ КБ “ПриватБанк” задоволено частково. 
       Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ “ПриватБанк” – 2 190,00 грн заборгованості за кредитним договором б/н від 13 травня 2011 року та 241,52 грн судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду АТ КБ “ПриватБанк” подало апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким вимоги АТ КБ “ПриватБанк” задовольнити.
       Вказало, що приєднання до Умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком. При цьому судом першої інстанції не враховано ряд правових позицій Верховного Суду з вказаного питання.
       Зазначає, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту.
       Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
       В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав і навів доводи аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.
        ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась.
        Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
       Судом встановлено, що 13 травня 2011 року ОСОБА_2 ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ “Приватбанк” уклала кредитний договір з АТ КБ “Приватбанк”, згідно якго отримала кредитну картку “Універсальна” з кредитним лімітом у розмірі 3000,00 гривень.
       Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з “Умовами та правилами надання банківських послуг” та “Тарифами банку”, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
       Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п.1.3.2.3 умов договору, на підставі яких відповідака при укладенні договору надала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. 
       Пунктом 1.3.2.3 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. 
       До Кредитного договору банк додав розрахунок заборгованості за договором станом на 31.08.2020 року; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_2 ; анкету-заяву про приєднання до Умов і правил та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
       Згідно з наданим банком розрахунком ОСОБА_2 має заборгованість у розмірі – 19 060,14 грн, з яких: 2 190 грн. - заборгованість за кредитом; 16 870,14 грн. – заборгованість за відсотками за користування кредитом. 
       Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення суми кредиту та відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заборгованості по тілу кредиту в сумі 2190 грн.
       Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині відсотків за користування кредитом суд виходив з того, що позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом.
       Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
       Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
       За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
       У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ “ПриватБанк”).
       Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
       Звернувшись з даним позовом до суду, АТ КБ “ПриватБанк” просило стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту і процентами.
       У підписаній ОСОБА_2 анкеті-заяві відсутні умови договору щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами.
       Позивачем не долучено до позовної заяви тарифи банку з підписом відповідачки та тарифи банку за виданою відповідачці кредитною карткою.
       Довідка про зміну умов кредитування відображає лише зміну кредитного ліміту.
       Надані позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 03 березня 2010 року не містить підпису відповідачки. 
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. 
       У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також на те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
       За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
       Як вбачається з виписки по картковому рахунку ОСОБА_2 , станом на 19.12.2014 року заборгованість по кредиту була відсутня та на рахунку було 2.74 грн власних коштів. В подальшому, станом на 25.01.2015 року ОСОБА_2 використала з картки 2190 грн і надалі кредитною карткою не користувалась. Починаючи з 25.01.2015 року ОСОБА_2 внесено на картку 28095,45 грн (а.с. 44-51).
       Посилання банку на постанови Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №356/1635/16, від 28.03.2019 року у справі 428/2873/17, від 06.02.2018 року у справі 755/2720/16-ц, від 17.04.2019 року у справі №666/388/16-ц колегією суддів оцінюються критично, оскільки на момент розгляду справи існує постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), якою врегульовано спірні правовідносини.
       Доводи апеляційної скарги про те, що виписка по картковому рахунку підтверджує отримання відповідачкою кредитної картки і користування встановленим на ній кредитним лімітом та її згоду з умовами кредитування не заслуговують уваги суду, оскільки не підтверджують погодженої сторонами істотної умови договору щодо розміру відсоткової ставки.
       Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції, обґрунтовано викладеними в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення. 
       Враховуючи вказане колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду з мотивів наведених в апеляційній скарзі.
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони в межах ними понесених.
       Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.
       Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 березня 2021 року залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як постановлена у малозначній справі. 
       Повний текст постанови складено 02 червня 2021 року.

Головуючий                                                                Бершадська Г.В.

Судді:                                                                        Гірський Б.О.
                                                                               
                                                                               Шевчук Г.М.