ПОСТАНОВА 
Іменем України
20 травня 2021 року                                                         м. Кропивницький
справа № 390/746/20
провадження № 22-ц/4809/189/21 
       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Черненка В.В.
        суддів: Єгорової С.М., Чельник О.І.
        секретар Гончар В.В. 
учасники справи:
прокурор – Володіна А.Г.
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Кіровоградської місцевої прокуратури, правонаступником якої є Кропивницька окружна прокуратура на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.06.2020, суддя Пасічник Д.І., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Покровської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, правонаступником якої є Первозванівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку,

 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Покровської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку.
На обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі рішення Кіровоградської районної Ради народних депутатів Кіровоградського району Кіровоградської області від 22 червня 1999 року № 138, їй надано у постійне користування земельну ділянку площею 52, 34 га в межах згідно плану для ведення селянського (фермерського) господарства, розташованої на території Покровської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії КР № 100110 виданим 06 липня 1999 року Кіровоградською районною Радою народних депутатів Кіровоградського району Кіровоградської області.
ФГ «Покровське» на праві приватної власності належав цілий комплекс, який розташований в с. Покровське Кіровоградського району, що підтверджується Свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 виданим 31.01.2005 на підставі рішення Покровської сільської ради від 21.01.2005 №5.
ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 25 жовтня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Томаз В.І. за реєстровим № 1758, купила у ФГ «Покровське» комплекс за адресою АДРЕСА_1 . 
Зазначений комплекс розташований на земельній ділянці кадастровий номер земельної ділянки - 3522586900:51:000:0005, площа земельної ділянки 7,4000 га, (далі Земельна ділянка). 
Земельна ділянка знаходиться в користуванні Покупця, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії КР № 100110, виданим Кіровоградською радою народних депутатів Кіровоградської області 06 липня 1999 року на підставі рішення Кіровоградської районної ради народних депутатів від 22.06.1999 року № 138 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 115. 
ОСОБА_1 зазначила, що у зв`язку із переходом до неї права власності на майновий комплекс (будівлі та споруди по АДРЕСА_1 ) до неї перейшло і право власності на розташовану під ними та призначену для їх обслуговування земельну ділянку площею 7.4000 га кадастровий номер 3522586900:51:000:0005.
Просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 7.400 га з кадастровим номером 3522586900:51:000:0005, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.06.2020 позов задоволено.
В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначається, що інтересам територіальної громади с. Покровське суперечить факт того, що Покровська сільська рада Кропивницького району визнала позовні вимоги, оскільки це порушує право територіальної громади на землю. Внаслідок придбання ОСОБА_1 нерухомого майна у ФГ «Покровське» припинилося право постійного користування на земельну ділянку площею 7,400 га, на якій розташоване відповідне майно. До ОСОБА_1 перейшло право користування, а не право власності на земельні ділянки. Крім того, позивач не належить до осіб, зазначених у ст.. 92 Земельного кодексу України, а тому до ОСОБА_1 не може перейти право користування на земельну ділянку площею 7,400 га на умовах, передбачених для попереднього власника. Суд першої інстанції фактично перейняв повноваження щодо розпорядження земельними ділянками комунальної власності, право на яке має виключно Покровська сільська рада Кропивницького району.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 03.11.2020 відкрито апеляційне провадження.
До суду надано відзив на апеляційну скаргу від представника позивача ОСОБА_3 , в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги. Зазначається, що прокурором не було доведено та не обґрунтовано підстави звернення до суду з апеляційною скаргою. Земельна ділянка не втрачала правового статусу приватної власності. Прийняття оскаржуваного рішення жодним чином не порушує законних прав чи інтересів громади в особі Покровської сільської ради Кропивницького району.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 03.12.2020 справу призначено до розгляду.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає   задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що   ОСОБА_1 на підставі рішення Кіровоградської районної Ради народних депутатів Кіровоградського району Кіровоградської області № 138, від 22 червня 1999 року надано у постійне користування земельну ділянку площею 52.34 гектарів (складається з ділянок № 1 – 43.54 га, № НОМЕР_2 – 7.4 га, № 3 – 1.4 га) в межах згідно з планом, для ведення селянського (фермерського) господарства, розташованих на території Покровської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії КР № 100110 виданим 06 липня 1999 року Кіровоградською районною Радою народних депутатів Кіровоградського району Кіровоградської області. 
Фермерському господарству «Покровське» на праві приватної власності належав цілий комплекс, який розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 виданим 31.01.2005 року на підставі рішення Покровської сільської ради від 21.01.2005 № 5.
Право власності на вказані комплекси перейшло до фермерського господарства «Покровське» від колективного сільськогосподарського підприємства «Побєда» згідно з протоколом № 4 загальних зборів уповноважених членів КСП «Побєда» від 16 липня 1996 року та актом прийому-передачі майна від 17 липня 1996 року.
Відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серії КР № 000004, виданого 03 листопада 1995 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 4 встановлено, що колективному сільськогосподарському підприємству «Побєда» на праві колективної власності належали земельні ділянки, на яких були розташовані вказані комплекси будівель. 
ОСОБА_1 купила у фермерського господарства «Покровське» комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого 25 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Томаз В.І. за реєстром № 1758,
Згідно з п. 1.3 Договору купівлі-продажу від 25 жовтня 2017 року № 1758 встановлено, що відповідно до відомостей, викладених у Технічному паспорті на комплекс будівель виготовленого ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 20.04.2003 р. та архівній довідці № 41736, від 25.10.2017р., об`єкт нерухомого майна - Комплекс, адреса - АДРЕСА_1 , Комплекс який відчужується, складається з: «Аа» адмін.. будівля, Бб» склад, «В» склад, Гг1г11» столярний цех, Г1г» млин, «Д» вбиральня, «Ее» гальванічний цех, «Ж» склад, Зз1з11» підсобне, «К» СТОА, «Л» сторожка, «М» димова труба, «Н» трансформаторна, «NN1» огорожа, загальною площею 4279,30 кв.м.
Згідно з даними Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданого державним кадастровим реєстратором Маслюковою Т.М. відділу у Кіровоградському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області за № НВ-3504421802017, кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований відчужуваний Комплекс – 3522586900:51:000:0005, площа земельної ділянки 7,4000 га, (далі Земельна ділянка). 
Земельна ділянка знаходиться в користуванні Покупця, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії КР № 100110, виданим Кіровоградською радою народних депутатів Кіровоградської області 06 липня 1999 року на підставі рішення Кіровоградської районної ради народних депутатів від 22.06.1999 року № 138 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 115. 
Право власності на вказані комплекси перейшло до фермерського господарства «Покровське» від колективного сільськогосподарського підприємства «Побєда» згідно з протоколом № 4 загальних зборів уповноважених членів КСП «Побєда» від 16 липня 1996 року та актом прийому-передачі майна від 17 липня 1996 року, а розташовані вони були на земельних ділянках, що перебували у колективного сільськогосподарського підприємства «Побєда» на праві колективної власності відповідно до державного акта на право колективної власності на землю серії КР № 000004, виданого 03 листопада 1995 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 4.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що у зв`язку із переходом до ОСОБА_1 права власності на майновий комплекс (будівлі та споруди по АДРЕСА_1 ) до неї перейшло і право власності на розташовану під ними та призначену для їх обслуговування земельну ділянку площею 7.4000 га кадастровий номер 3522586900:51:000:0005, право власності на які належить Покровській сільській раді Кропивницького району Кіровоградської області, а тому позов підлягає задоволенню.
Визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі  і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог
Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 13  ЦПК України  суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених   нею  вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. 
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу відповідно до положення частини четвертої статті 56 ЦПК України.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не   є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18  (№ 12-194гс19). 
З апеляційної скарги вбачається, що прокурор встановивши, що орган місцевого самоврядування, який повинен захищати інтереси громади в порушення норм діючого законодавства, безпідставно визнав необґрунтовані позовні вимоги про визнанню права власності на землю за позивачем.
Після з`ясування зазначених обставин, прокурор дійшов висновку, про необхідність звернутись з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції про, що повідомив Покровську сільську раду Кропивницького району у порядку, визначеному статтею 23 Закону України «Про прокуратуру».
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга подана прокурором  у відповідності до  Закону України «Про прокуратуру».
З матеріалів справи вбачається, що   ОСОБА_1 на підставі рішення Кіровоградської районної Ради народних депутатів Кіровоградського району Кіровоградської області № 138, від 22 червня 1999 року надано у постійне користування земельну ділянку площею 52.34 гектарів (складається з ділянок № 1 – 43.54 га, № НОМЕР_2 – 7.4 га, № 3 – 1.4 га) в межах згідно планом, для ведення селянського (фермерського) господарства, розташованих на території Покровської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії КР № 100110 виданим 06 липня 1999 року Кіровоградською районною Радою народних депутатів Кіровоградського району Кіровоградської області. 
Фермерському господарству «Покровське» на праві приватної власності належав цілий комплекс, який розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 виданим 31.01.2005 року на підставі рішення Покровської сільської ради від 21.01.2005 р. № 5.
ОСОБА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 25 жовтня 2017 року купила у фермерського господарства «Покровське» комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з п. 1.3 Договору купівлі-продажу від 25 жовтня 2017 року № 1758 встановлено, що відповідно до відомостей, викладених у Технічному паспорті на комплекс будівель виготовленого ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 20.04.2003 р. та архівній довідці № 41736, від 25.10.2017р., об`єкт нерухомого майна - Комплекс, адреса - АДРЕСА_1 , Комплекс який відчужується, складається з: «Аа» адмін.. будівля, Бб» склад, «В» склад, Гг1г11» столярний цех, Г1г» млин, «Д» вбиральня, «Ее» гальванічний цех, «Ж» склад, Зз1з11» підсобне, «К» СТОА, «Л» сторожка, «М» димова труба, «Н» трансформаторна, «NN1» огорожа, загальною площею 4279,30 кв.м.
В договорі купівлі продажу зазначено, що згідно з даними Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданого державним кадастровим реєстратором Маслюковою Т.М. відділу у Кіровоградському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області за № НВ-3504421802017, кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований відчужуваний Комплекс – 3522586900:51:000:0005, площа земельної ділянки 7,4000 га, (далі Земельна ділянка). 
З зазначеного договору вбачається, що земельна ділянка не була предметом купівлі продажу, оскільки знаходиться у користуванні позивача. 
Факт користування земельною ділянкою підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії КР № 100110, виданим Кіровоградською радою народних депутатів Кіровоградської області 06 липня 1999 року на підставі рішення Кіровоградської районної ради народних депутатів від 22.06.1999 року № 138 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 115.
Сторони не заперечують зазначені обставини. 
Згідно статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до ст.. 142 Конституції України, ст.. 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Відповідно ст.. 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Згідно ст.. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, організація землеустрою.
Згідно ст.. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). 
Відповідно до ст.. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.
До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. 
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2 ст. 120 ЗК України). 
Відповідно до статті 120 ЗК України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування – на підставі договору оренди.
Стаття 120 ЗК України (у чинній редакції), стаття 377 ЦК України (у чинній редакції) також передбачають припинення права власності чи користування земельною ділянкою та перехід такого права до особи, що набуває право власності на нерухоме майно.
Щодо застосування приписів вказаних статей у відповідних редакціях Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювалася про те, що особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (постанови від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (пункт 8.17), від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц (пункт 61), від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42)).
Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, що доводи позивача про перехід до нього права власності на земельну ділянку у розмірі 7.4000 га. з кадастровим номером 3522586900:51:000:0005 після укладення договору купівлі продажу комплексу будівель відповідно до статті 120 ЗК України є необґрунтованими, оскільки земельна ділянка на якій розташований комплекс будівель перебуває у користуванні позивача, що підтверджується матеріалами справи, відповідно підстави для зміни цільового призначення земельної ділянки та визнання права власності за позивачем, відсутні. 
Позивач посилається, як на належний та допустимий доказ на підтвердження позову на державний акт на право колективної власності на землю серії КР № 000004, виданого 03 листопада 1995 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 4 відповідно до якого колективному сільськогосподарському підприємству «Побєда» Покровської сільської ради  передано у колективну власність 4492,2 га землі в межах з планом. Землю передано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Покровської сільської Ради народних депутатів від 25.10.1995 р. №24.
Зазначає, що придбаний комплекс знаходиться на даній земельній ділянці. 
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначений доказ не є належним та допустимим, так як після передачі у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 4492,2 га землі в межах з планом, зазначена земельна ділянка була розпайована відповідно до норм діючого законодавства і як наслідок державний акт втратив свою силу.
Спірній земельній ділянці у розмірі 7.4 га. на якій розташована нерухомість присвоєно кадастровий номер 3522586900:51:000:0005 і ділянка перебуває у користування позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції,приймаючи постанову,вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення,він в позові повністю.
Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року № 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.
Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачу безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.
Апеляційним судом встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна – земельну ділянку площею 7,4 га з кадастровим номером 3522586900:51:000:0005 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2154878135225) на підставі рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області, серія та номер 390/746/20, виданий 23.06.2020
У зв`язку з тим, що вказане рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, клопотання Кіровоградської місцевої  прокуратури про поворот виконання рішення суду підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1  ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Приймаючи до уваги встановленні обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи не встановив дійсні обставини по справі, допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким в у задоволенні позову ОСОБА_1 до Покровської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку , відмовити.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,
                              
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської місцевої  прокуратури, правонаступником якої є Кропивницька окружна прокуратура задовольнити.
Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.06.2020 скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у  задоволенні позову ОСОБА_1 до Покровської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, правонаступником якої є Первозванівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку, відмовити.
В порядку повороту виконання рішення Кіровоградського районного суду від 23.06.2020 № 390/746/20 скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна – земельну ділянку площею 7,4 га з кадастровим номером 3522586900:51:000:0005 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2154878135225)
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Кіровоградської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 2622,63 грн.
Повний текст постанови складено 26.05.2021.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий: 

Судді: