УХВАЛА
28 травня 2021 року  
Київ
справа №480/3093/20
адміністративне провадження №К/9901/16894/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Желєзного І.В. та Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури
на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року 
у справі № 480/3093/20 
за позовом керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області
до Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
07 травня 2021 року Заступник керівника Харківської обласної прокуратури (далі також - скаржник) надіслав на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року.
08 лютого 2020 набрав чинності     Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15 січня 2020 року № 460-IX.
У зв`язку з цим, відповідно до     частин першої     та     четвертої статті 328 КАС України     учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених     цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у     частині першій цієї статті, є зокрема, неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що оскаржувані судові рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права.
На підтвердження своїх доводів, у касаційній скарзі відповідач вказує, що в оскаржуваних судових рішеннях суди дійшли невірних висновків про те, що штатна чисельність працівників служб у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територіальних громад відповідає вимогам частини сьомої статті 4 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" від  24 січня 1995 року № 20/95-ВР (далі - Закон № 20/95-ВР), у зв`язку з тим, що неправильно застосували статтю 19 Конституції України, положення статті 4 Закону № 20/95-ВР, статей 11, 12 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" від 13 січня 2005 року № 2342-IV (далі - Закон № 2342-IV), положення абзацу 3 пункту 3 Порядку та умов надання у 2020 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на проектні, будівельно-ремонтні роботи, придбання житла та приміщень для розвитку сімейних та інших форм виховання, наближених до сімейних, та забезпечення житлом дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року №877 з подальшими змінами (далі - Порядок № 877).
До того ж, скаржник наголошує, що суди попередніх інстанцій протиправно не звернули увагу на доводи позивача про необхідність застосування у спірних правовідносинах положень статті 13 Закону № 2342-IV, статті 5 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі - Закон № 2402-III), статей 496, 500 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), а також положень Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2020 року № 585 (далі - Порядок № 585) та Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання Національної соціальної сервісної служби України» від 26 серпня 2020 року № 783 (далі - Постанова КМУ № 783).
З огляду на вищезазначене, Заступник керівник Харківської обласної прокуратури стверджує, що відсутність у складі виконавчих органів рад служб у справах дітей унеможливлює законне виконання органами опіки та піклування в повному обсязі їх функцій щодо захисту прав дітей.
Скаржником наведено підстави для прийняття до розгляду касаційної скарги у справі № 480/3093/20: справа щодо зобов`язання створити службу у справах дітей у складі виконавчих органів відповідної територіальної громади має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес (пункти «а» та «в» частини п`ятої статті 328 КАС України), оскільки стосується забезпечення належної реалізації державної політики у сфері захисту прав дітей на відповідній території. Вказане скаржник також обґрунтовує тим, що відсутність служби у справах дітей унеможливлює захист інтересів дітей у відповідності до Конвенції ООН про права дитини, яку було ратифіковано Україною у 1991 році.
Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, а також доводи скаржника зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, враховуючи, що предметом спору є соціальний захист найбільш соціально вразливої категорії населення - дітей, колегія суддів дійшла висновку про можливість відкриття касаційного провадження щодо перегляду рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року.
Під час розгляду справи у касаційному порядку, суд також здійснить перевірку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції положень     статті 19 Конституції України, статті 4 Закону № 20/95-ВР, статей 11, 12 Закону № 2342-IV, абзацу 3 пункту 3 Порядку № 877, а також необхідності застосування у спірних правовідносинах положень статті 13 Закону № 2342-IV, статті 5 Закону № 2402-III, статей 496, 500 КПК України, положень № 585 та Постанови КМУ № 783.
Касаційна скарга відповідає вимогам     статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись     статтями 248,     328, 334,     335,     338,     355,     359 КАС України, суд
УХВАЛИВ :
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі № 480/3093/20 за позовом керівника Охтирської місцевої прокуратури Сумської області до Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
2. Витребувати з Сумського окружного адміністративного суду справу № 480/3093/20.
3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.
4. Встановити для учасників справи строк до     15 червня 2021 року     для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій     частинами першою     та     другою статті 338 КАС України     з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі не виконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до     статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.
6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          Я.О. Берназюк
Судді:                                                                                                              І.В. Желєзний
                                                                                                              Н.В. Коваленко