ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 р.	Справа № 520/5226/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Мельнікової Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,
представника позивача Наджафова Ф.О.о
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 02.04.21 року по справі № 520/5226/21
за позовом                   ОСОБА_1  
до                  Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області                          
про визнання дій та бездіяльності неправомірними,стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - відповідач), в якому просила суд: 
- визнати неправомірними дії відповідача - Шевченківського відділу Національної поліції України в Харківській області, якими з 30.11.2009 по 27.11.2020, тобто з моменту звернення ОСОБА_2 до відповідача і до винесення ухвали 27.11.2020 Дзержинським районним судом м. Харкова про зобов`язання слідчого розглянути клопотання адвоката Наджафова Ф.О. від 03.07.2020 у встановлений законом строк та спосіб про проведення слідчих дій не виконував процесуальні дії по кримінальному провадженню №12013220480000822, у результаті чого більше 12 разів були винесені постанови про припинення кримінальної справи, у тому числі постанова про закриття досудового розслідування від 08.06.2016;
- визнати неправомірною бездіяльність відповідача - Шевченківського відділу Національної поліції України в Харківській області, по якій після скасування постанови про закриття кримінального провадження за ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.12.2017 продовжував не виконувати свої обов`язки за ухвалою суду, винесеною 27.11.2020 Дзержинським районним судом м. Харкова про зобов`язання слідчого розглянути клопотання адвоката Наджафова Ф.О. від 03.07.2020 року у встановлений законом строк та спосіб про проведення слідчих дій;
- стягнути від відповідача Шевченківського відділу Національної поліції України в Харківській області моральну шкоду в інтересах позивача ОСОБА_1 у розмірі 2500000,00 (два мільйона п`ятисот тисяч) гривень за неправомірними діями і за бездіяльність по кримінальному провадженню № 12013220480000822.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі №520/5226/21 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання дій та бездіяльності неправомірними, стягнення моральної шкоди. Роз`яснено позивачу, що вимоги стосовно оскарження дій та бездіяльності Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області слід розглядати в рамках Кримінального процесуального кодексу України.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, на думку позивача, судом при винесенні ухвали зроблено помилкові висновки щодо застосування норм КПК України, чим порушені норми ст.ст. 4,19, 21 КАС України.
Зазначає, що у позовній заяві позивача предметом вказані не вимоги по кримінальному провадженню №12013220480000822, а неправомірність дій та бездіяльності відповідача з 26.12.2017 по 20.02.2021. 
Відповідач не скористався своїм правом та не надав до суду відзив на апеляційну скаргу позивача.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні та надав пояснення аналогічні доводам, викладеним як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі.
Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а її розгляд має здійснюватися в порядку кримінального судочинства.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, а публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС України).
Пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі "Zаndv. Аustria" від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Крім того, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад і участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження за даним позовом є бездіяльність та протиправні дії посадових осіб Шевченківського відділу національної поліції України в Харківській області, які виникли внаслідок невиконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.11.2020 в межах кримінальної справи №638/9102/15, якою скаргу адвоката Наджафова Ф.О.огли, який діє в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого СВ Шевченківського ВП ТУ НП в Харківській області Беляєва І.С., а саме у не розгляді клопотання про проведення слідчих дій у належний спосіб в рамках кримінального провадження №12013220480000822 від 05 лютого 2013 року - за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України - задоволено та зобов`язано слідчого СВ Шевченківського ВП ТУ НП в Харківській області, в провадженні якого знаходяться матеріали кримінального провадження №12013220480000822 від 05 лютого 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України розглянути клопотання адвоката Наджафова Ф.О.о. від 03.07.2020 у встановлений законом строк та спосіб про проведення слідчих дій. Та внаслідок невиконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.12.2017 в межах кримінальної справи №638/13240/16, якою скасовано постанову старшого слідчого СВ Шевченківського відділення поліції Холодногірського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції Петренко О.О. про закриття кримінального провадження №1201322048000822 від 08.06.2016 та зобов`язано орган досудового розслідування провести додаткову перевірку за фактами, викладеними в заяві про злочин.
З тексту позовної заяви встановлено, що позивач неодноразово зверталася до відповідача, як особисто, так і через свого адвоката з різноманітними клопотаннями в межах розгляду кримінального провадження №1201322048000822, в якій остання є потерпілою, але посадові особи Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області кожний раз позбавляли її права на об`єктивне розслідування.  
Відтак, на думку позивача, протиправною бездіяльністю відповідача порушено права позивача на звернення із заявами та скаргами, що стосуються її прав, свобод та інтересів. З метою захисту своїх прав позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.
Згідно з частиною першою статті 1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 9 частини першої статті 3 КПК).
За своєю правовою природою кримінальне провадження становить єдиний комплекс вчинюваних в установленому КПК України порядку дій, у межах якого органи досудового розслідування й суд здійснюють функцію притягнення особи до кримінальної відповідальності. Зокрема, таке провадження включає встановлені законом процедури одержання доказів, гарантії законності цих процедур, а також право особи в установлений КПК України спосіб оспорювати правомірність відповідних процесуальних дій та/або рішень у контексті реалізації свого права на захист.
Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, що належить до загальних засад кримінального провадження, згідно із частиною першою статті 24 КПК України гарантується кожному в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Завданнями кримінального судочинства відповідно до статті 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Отже, кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності, зокрема, слідчих, керівників органу досудового розслідування, прокурорів щодо розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.
Згідно зі статтею 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування (пункт 1).
Наведеними правовими нормами чітко визначено суб`єктний склад, процедуру ініціювання і початку досудового розслідування, а також порядок оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора у разі нездійснення ними процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі №520/4328/2020.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що якщо позовні вимоги виникли виключно в результаті бездіяльності та протиправних дій слідчого, які, зокрема, полягають у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк, то відповідно до положень чинного законодавства, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на такі справи, оскільки вони мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання дій та бездіяльності неправомірними, стягнення моральної шкоди, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.
Вказану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а її розгляд має здійснюватися відповідним місцевим загальним судом в порядку кримінального судочинства.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у відкритті провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 року по справі № 520/5226/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 року по справі № 520/5226/21 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.С. Рєзнікова    Л.В. Мельнікова   	
Повний текст постанови складено  11.06.2021 року