УХВАЛА

20 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/23924/20
адміністративне провадження № К/9901/11265/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В.Е.
суддів: Радишевської О.Р., Шевцової Н.В.,
перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України
на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року 
у справі № 640/23924/20 за позовом Міністерства оборони України    до    Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною та скасування постанови № 61952343 від 16.09.2020 року, -
УСТАНОВИВ:
Міністерство оборони України звернулось до суду з позовом до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, винесену в рамках виконавчого провадження (ВП 61952343) від 16.09.2020 року, про накладення штрафу на Міністерство оборони України у розмірі 10200 грн. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погоджуючись із рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року, позивач звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року про відмову у задоволенні позову.
На зазначену ухвалу суду апеляційної інстанцій позивачем подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 31 березня 2021 року.
Щодо касаційного оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року, Верховний Суд зазначає наступне.
Пункт 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Частиною третьою    статті 328 КАС України  передбачено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Водночас, відповідно до частини третьої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями  280,  281,  287,  288  цього  Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
В розумінні пункту 12 частини першої  статті 4 КАС України  судове рішення - рішення, постанова, ухвала суду будь-якої інстанції.
Суд зазначає, що з огляду на конструкцію правової норми, закріпленої частиною третьою  статті 333 КАС України, зазначена норма  КАС України  застосовується до перегляду в касаційному порядку ухвал, рішень та постанов, прийнятих у справах, визначених статтями  280,  281,  287,  288  цього  Кодексу.
У свою чергу,  стаття 287 КАС України  регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Предметом розгляду даної справи є визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця про накладення штрафу, винесеного в рамках виконавчого провадження.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Оскаржуючи судове рішення у справі щодо визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця про накладення штрафу, винесеного в рамках виконавчого провадження, особливості провадження якої регулюються  статтею 287 КАС України, заявник касаційної скарги не зазначає, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги не матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Відповідно до пункту 5 частини першої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Аналіз правових норм та обставин справи доводить про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтею  287, частиною третьою статті  333 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі № 640/23924/20 за позовом Міністерства оборони України  до  Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною та скасування постанови № 61952343 від 16.09.2020 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                           В. Е. Мацедонська

Судді                                                                                            О. Р. Радишевська

                                                                                                     Н. В. Шевцова