Справа № 344/1108/20 
Провадження № 22-ц/4808/496/21 
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                               судді-доповідача        Бойчука І.В.,
                               суддів                        Девляшевського В.А., Томин О.О.,
                       секретаря                Мельник О.В.,
               з участю сторін:         ОСОБА_1 і його представників, представника ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «П`ятірка» до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації (формування) земельної ділянки та присвоєного їй кадастрового номеру за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ятірка" на рішення Івано-Франківського міського суду від 02 лютого 2021 року під головуванням судді Татарінової О.А. у м. Івано-Франківську,
в с т а н о в и в:
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «П`ятірка» (далі-ОСББ «П`ятірка» звернулося з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації (формування) земельної ділянки та присвоєного їй кадастрового номеру.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.12.2000 року виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради у рішенні № 534 «Про матеріали міського відділу земельних ресурсів» у пунктах 15 і 15.6 вирішив затвердити матеріали земельно-кадастрової інвентаризації і встановити межі прибудинкової території для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0943 га. Цим же рішенням встановлено порядок використання прибудинкової території, згідно погодженої схеми: ОСОБА_2 (кв.3) 0,0453 га; ОСОБА_3 (кв. 1), ОСОБА_4 (кв. 2) 0.0476 га. Земельну ділянку площею 0.0014 га залишено в спільному користуванні мешканців будинку. Не погоджуючись з даним рішенням, мешканці будинку АДРЕСА_2 20.02.2002 року звернулися з колективною заявою до начальника земельного відділу виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з проханням переглянути закріплену за будинком АДРЕСА_1 площу земельної ділянки в розмірі 0.0943 га.
За результатами розгляду земельного спору на засіданні узгоджуваної комісії міськвиконкому по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування рішенням міськвиконкому від 18.06.2002 року № 212 внесено зміни в межі та площу прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 . Спірна земельна ділянка площею 0.0098 га віднесена до земель загального користування". 
24 травня 2016 року відповідач ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири. Власником квартири АДРЕСА_4 була і є його дружина ОСОБА_5 . Як наслідок відповідач ОСОБА_1 та його дружина стали єдиними власниками будинку АДРЕСА_1 і у їхнє користування перейшла земельна ділянка площею 0,0845 га, яка була закріплена за даним будинком на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 18 червня 2002 року № 212 "Про матеріали міського відділу земельних ресурсів". У 2004 році відповідач ОСОБА_1 зареєстрував за собою право власності на земельну ділянку площею 0,0453 га АДРЕСА_1 , яка була закріплена за квартирою АДРЕСА_5 на вказаній вулиці. Вказаній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер: 2610100000:20:001:0110. Враховуючи те, що ОСОБА_1 з 2004 року на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0453 га на АДРЕСА_2 , то у нього залишилося в користуванні інша частина земельної ділянки, яка була закріплена за квартирами АДРЕСА_6 і АДРЕСА_7 , які в подальшому викупив ОСОБА_1 . З урахуванням того, що за будинком АДРЕСА_1 була закріплена земельна ділянка загальною площею 0,0845 га, на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 18 червня 2002 року № 212 «Про матеріали міського відділу земельних ресурсів», то відповідач ОСОБА_1 мав право на приватизацію земельної ділянки площею 0,0392 га за вказаною адресою за мінусом тієї площі земельної ділянки, яку він приватизував ще у 2004 році (0,0453 га).
Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_1 не мав на меті отримати у власність належну йому площу земельної ділянки (0.0392 га), а звернувся до проектної організації - ТОВ "Гектар ІФ" для розроблення проектної документації на відведення йому у власність земельної ділянки площею 0.0523 га на АДРЕСА_1 .  ТОВ "Гектар ІФ" без належної перевірки поданої ОСОБА_1 інформації щодо розміру належної йому земельної ділянки, та без встановлення її реальної площі, яка була закріплена за будинком АДРЕСА_1 , виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)  на ім`я ОСОБА_1 , зазначивши площу 0.0523 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
ОСОБА_1 05.07.2018 звернувся з запитом до відділу у м. Івано-Франківську Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про присвоєння земельній ділянці площею 0,0523 га на Військовій,7 кадастрового номеру. Цього ж дня Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області видало відповідачу ОСОБА_1 витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ- 2603720722018. Згідно цього Витягу вказаній вище земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер: 2610100000:20:001:0031. Присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці площею 0.0523 га на АДРЕСА_1 призвело до того, що земельна ділянка ОСОБА_1 наклалася на земельну ділянку площею 0.0556 га на АДРЕСА_2 , яка на той момент уже на праві власності належала ОСББ «П`ятірка». 
Після того як на земельній ділянці ОСОБА_1 був присвоєний кадастровий номер, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області відмовилося присвоювати кадастровий номер земельній ділянці площею 0,0556 га на АДРЕСА_2 , яка є приватною власністю ОСББ «П`ятірка», оскільки після такого присвоєння кадастрового номеру земельна ділянка ОСОБА_1 наклалася на земельну ділянку ОСББ «П`ятірка». 
Позивач просив прийняти рішення, яким скасувати державну реєстрацію (формування) земельної ділянки площею 0,0523 га на АДРЕСА_1 (кадастровий номер: 2610100000:20:001:0031) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та присвоєний земельній ділянці ОСОБА_1 кадастровий номер 2610100000:20:001:0031.
Рішенням  Івано-Франківського міського суду від 02 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
У апеляційній скарзі ОСББ «П`ятірка»зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким що не відповідає обставинам справи, прийняте без з`ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Суд першої інстанції не взяв до уваги норми матеріального права, про які ОСББ «П`ятірка» вказувала у своїх письмових поясненнях і в усних твердження у судовому засіданні. Зокрема, суд не взяв твердження позивача про те, що ОСОБА_1 самовільно включив площу земельної ділянки 0,0098 га, яка призначена для спільного користування, до складу своєї земельної ділянки площею 0,0523 га на АДРЕСА_1 , якій в подальшому ОСОБА_1 присвоїв кадастровий номер.
Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 з 2004 року на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0453 га на АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру, то у ОСОБА_1 залишилося в користуванні інша частина земельної ділянки, яка була закріплена за квартирами АДРЕСА_6 і АДРЕСА_7 , які в подальшому викупив ОСОБА_1 . З урахуванням того, що за будинком АДРЕСА_1 була закріплена земельна ділянка загальною площею 0,0845 га, на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 18 червня 2002 року № 212 «Про матеріали міського відділу земельних ресурсів», тому ОСОБА_1 мав право на приватизацію земельної ділянки площею 0,0392 га за вказаною адресою за мінусом тієї площі земельної ділянки, яку він приватизував ще у 2004 році (0,0453 га).
Отже, площа земельної ділянки, яку міг приватизувати ОСОБА_1 становила 0,0392 га на АДРЕСА_1 .
Невідповідність площі земельної ділянки та інші обставини спонукали до того, що Івано-Франківська міська рада тричі відмовляла ОСОБА_1 у приватизації земельної ділянки.
Апелянт також зазначає, що площа земельної ділянки 0,0544 га, яку спочатку хотів приватизувати ОСОБА_1 , в подальшому була змінена на 0,0523 га.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції не встановив всіх фактів, а саме площу земельної ділянки, на яку ОСОБА_1 міг виготовляти кадастровий номер, обставин, які стали підставою для відмови йому з боку Івано-Франківської міської ради щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (в натурі) на місцевості та передачі її у власність на АДРЕСА_1 , площею 0,0523 га та інших обставин, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.
Таке, незаконне присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці площею 0,0523 га на АДРЕСА_1 призвело до того, що земельна ділянка ОСОБА_1 наклалася на земельну ділянку площею 0,0556 га на АДРЕСА_2 , яка на той момент вже належала ОСББ «П`ятірка».
Апелянт вважає, що при виготовленні технічної документації КВП «Архітектурно-планувальне бюро - ІФ» ОСББ «П`ятірка» на земельну ділянку площею 0,0556 га не було зроблено жодних накладень на земельну ділянку, якою користувався ОСОБА_1 . Таке накладення сталося під час розроблення ТОВ «Гектар ІФ» у 2018 році технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 площею 0,0523 га.
Як наслідок Головне управління Держгеокадастру при внесенні відомостей в ДЗК про вказану ділянку та при її формуванні не перевірив відомості про земельну ділянку та її площу, а також не перевірив інформацію щодо можливого накладення вказаної земельної ділянки на суміжні ділянки, а тому державна реєстрація (формування) земельної ділянки площею 0,0523 га на АДРЕСА_1 є незаконною. Про дані обставини позивачем неодноразово наголошувалося суду під час розгляду даної справи.
Однак дані твердження залишились поза увагою суду та оскаржуваному рішенні жодним чином не надав оцінку цим фактам.
Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «П`ятірка».
Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції є законним, а тому не може бути скасоване.
Вважає, що ухвалюючи рішення за результатами розгляду даної справи, суд правомірно застосував положення абзацу третього і четвертого частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», оскільки позивачем не ставилося питання про припинення таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки, про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації та припинення таких прав.
Разом з тим, позивач посилається на неправомірність дій державного кадастрового реєстратора при внесенні ним відомостей про спірну земельну ділянку в Державний земельний кадастр, однак не оскаржував неправомірність таких дій в адміністративному порядку.
Враховуючи вищенаведене, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.
Представник ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апеляційна скарга є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.
Не погоджується з доводами апеляційної скарги, та вважає їх такими які не заслуговують на увагу.
Зазначає, що представник ОСББ «П`ятірка» у своїй апеляційній скарзі не зазначає про результат розгляду узгоджувальної комісії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради по розгляду земельних спорів витяг з Протоколу № 186 від 21.02.2018, згідно якого прийнято рішення: «Погодити непогоджену суміжну межу земельних ділянок на АДРЕСА_2 , 7 між ОСББ «П`ятірка» та ОСОБА_1 , згідно запропонованого компромісного варіанту відповідно до якого спірну земельну ділянку площею 0,0045 га поділено на діл. № НОМЕР_1 - 0,0021 га та діл. № 2 - 0,0024 га, без взаємного погодження спірних сторін». Даними діями представник ОСББ «П`ятірка» намагається ввести в оману суд, надаючи у своїй апеляційній скарзі пояснення і твердження з посиланням на обставини справи, які не відповідають дійсності та є спотвореними.
Посилання представника ОСББ «П`ятірка» у своїй апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 та його дружина є єдиними власниками будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , та, що ОСОБА_1 зареєстрував за собою право власності на земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_1 ще у 2004 році є безпідставними та таким, що не підтверджується жодним фактом.
Представником ОСББ «П`ятірка» невірно надано оцінку обставинам у даній справи, а рішення суду першої інстанції безпідставно піддано сумніву щодо повноти встановлення фактів у ній. Вважає, що судом першої інстанції повністю з`ясовано обставини, що мають значення для справ, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, цілком відповідають обставинам справи.
Будь-які доводи представника ОСББ «П`ятірка» про порушення права власності щодо земельної ділянки площею 0,0556 га для обслуговування багатоквартирного будинку, розташованої по АДРЕСА_2 не мають правового підґрунтя і є та такими, що суперечать нормам чинного законодавства.
Зазначає, що зі сторони ОСББ «П`ятірка» жодних доказів чи фактів порушення порядку формування земельної ділянки площею 0,0523 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 з наявним кадастровим номером не наведено.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 і його представників, представника ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що 21.12.2000 року виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради у рішенні № 534 «Про матеріали міського відділу земельних ресурсів» у пунктах 15 і 15.6 вирішив затвердити матеріали земельно-кадастрової інвентаризації і встановити межі прибудинкової території для обслуговування житлового будинку  АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0943 га. Цим же рішенням встановлено порядок використання прибудинкової території, згідно погодженої схеми:  ОСОБА_2  (кв.3) 0,0453 га;  ОСОБА_3  (кв. 1),  ОСОБА_4  (кв. 2) 0.0476 га. Земельну ділянку площею 0.0014 га залишено в спільному користуванні мешканців будинку (а.с. 19).
Згідно Витягу з Протоколу № 40 від 12.04.2002 року засідання узгоджуваної комісії міськвиконкому по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування, комісія вирішила рекомендувати міськвиконкому внести зміни в прибудинкову територію, вилучивши частину території будинку АДРЕСА_1 , яка не використовується, і залишивши в складі земель громадської забудови для спільного використання (землі запасу) (а.с.23).
З витягу рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 212 "Про матеріали міського відділу земельних ресурсів" від 18.06.2002 року, слідує, що виконавчий комітет міської ради вирішив: п.12 "Затвердити пункт 6 протоколу № 40 узгоджуваної комісії міськвиконкому по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування та внести зміни в п. 15.6 рішення міськвиконкому від 21.12.2000 року № 534 і викласти його в наступній редакції: "15.6. Будинку АДРЕСА_1 загальною площею 0,0845 га. Земельну ділянку площею 0,0098 га віднести до земель загального користування (було площа 0.0943 га)" (а.с.20,21).
Витягом з Державного  земельного кадастру про земельну ділянку встановлено, що 15.03.2004 року ІФМВ "Центр Державного земельного кадастру" при Держкомземі України зареєстрував за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0453 га АДРЕСА_1 (а.с.27).
Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку,  06.11.2017 року відділом у м.Івано-Франківську Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої ТОВ "Гектар ІФ" земельній ділянці по АДРЕСА_1 присвоєний кадастровий номер: 2610100000:20:001:0031 (а.с. 30).
З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно слідує, що на підставі договору купівлі-продажу за № 456 від 24.05.2016, власником однокімнатної квартири, з коморою в підвалі, що по АДРЕСА_8 , є ОСОБА_1 (а.с. 68).
Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири за № 1554 від 05.05.2017, ОСОБА_1 є власником однокімнатної квартири, що по АДРЕСА_9 (зворот а.с.72).
З Листа Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 12.02.2020 року (а.с.82-46) вбачається, що питання перевірки дотримання вимог земельного законодавства при наданні земельної ділянки площею 0,0523 га  кадастровий номер: 2610100000:20:001:0031, факту порушення вимог земельного законодавства не підтверджено.
Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки із кадастровим номером 2610100000:20:001:0031 за № 674/0/92-19-ДК/626/АП/09/01/-19 від 05.12.2019 року, складеним Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (а.с.86-88), встановлено, що земельна ділянка із кадастровим номером 2610100000:20:001:0031 площею 0, 0544 для будівництва і обслуговування  житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Під час здійснення заходів державного контролю встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Об`єднанню співвласників багатоквартирного житлового будинку "П`ятірка" для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, площею 0,0556 га за адресою: АДРЕСА_2 всупереч ч.6 ст.186 та ч.1 ст.186-1 Земельного кодексу України не отримав висновку про погодження територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Як встановлено під час перевірки, державна реєстрація земельної ділянки на АДРЕСА_2 не здійснювалася, площа та межі земельної ділянки не сформовані, а також відсутнє обов`язкове погодження з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Таким чином, Івано-Франківська міська рада, приймаючи рішення від 21 червня 2018 року № 171-20 щодо затвердження ОСББ «П`ятірка» проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,0556 га, та передачу її у власність, прийняла, його всупереч вимогам чинного законодавства (ст. ст. 186-1, 79-1 Земельного кодексу України, ст. 50 Закону України «Про землеустрій», п. 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051), без правових на те підстав.
Згідно з ч.1 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Частинами 3,4 цієї статті передбачено, що сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Відповідно до ч. 10 вказаної статті державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Частиною 13 ст.79-1 ЗК України визначено, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).
Згідно ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
За змістом ст.16 Закону України «Про державний земельний кадастр», земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Законодавством розмежовано державну реєстрацію земельної ділянки, тобто внесення до Державного земельного кадастру відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр») та державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки, яка відповідно до ч. 10 ст. 79-1 ЗК України здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Відповідно до абзацу четвертого п. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).
Відмовляючи в задоволенні позову ОСББ «П`ятірка», суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні правильно зазначив, що вимоги про скасування державної реєстрації не призведуть до вирішення спору між сторонами, оскільки судовим рішенням слід одночасно припинити усі речові права, їх обтяження, зареєстровані щодо оспорюваної земельної ділянки, а тому такий спосіб захисту є неефективним.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Згідно судової практики Великої Палати Верховного Суду судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19).
Доводи апелянта про те, що незаконне присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці площею 0,0523 га на АДРЕСА_1 призвело до того, що земельна ділянка ОСОБА_1 наклалася на земельну ділянку площею 0,0556 га на АДРЕСА_2 і про те, що Головне управління Держгеокадастру при внесенні відомостей в ДЗК на вказану ділянку та при її формуванні не перевірило даних про земельну ділянку, її площу та інформацію щодо можливого накладення вказаної земельної ділянки на суміжні ділянки є не обґрунтованими. Згідно відомостей, що містяться у листі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 12.02.2020 року при перевірці дотримання вимог земельного законодавства при наданні земельній ділянці площею 0,0523 га кадастрового номеру 2610100000:20:001:0031 порушень не було виявлено.
В свою чергу під час здійснення заходів державного контролю встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСББ «П`ятірка» для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, всупереч вимогам Земельного кодексу України не отримав висновку про погодження територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. 
Доводи ОСББ «П`ятірка» про порушення їхнього права щодо земельної ділянки площею 0,0556 га для обслуговування багатоквартирного будинку, розташованої по АДРЕСА_2 не спростовують висновки суду першої інстанції щодо неналежно обраного способу захисту позивачем своїх прав.
В свою чергу, посилання апелянта щодо порушення порядку формування земельної ділянки площею 0,0523 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 зводяться до незгоди з судовим рішенням з підстав, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, тому судом апеляційної інстанції відхиляються як такі, що не впливають на правильність і обгрунтованість судового рішення.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і спростовані зібраними у справі доказами та не впливають на правильність і обґрунтованість судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його зміни чи скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. 
Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.
Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «П`ятірка» залишити без задоволення.         Рішення Івано-Франківського міського суду від 02 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 26 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач:                                                        І.В. Бойчук
Судді:                                                                        В.А. Девляшевський 
О.О. Томин