Номер провадження: 22-ц/813/2482/21 
Номер справи місцевого суду: 495/11321/18
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 495/11321/18
Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/2482/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів – Князюка О.В., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання – Рибачук О.І.

учасники справи: 
    - позивач – ОСОБА_1 , 
- відповідачі – 1) Державне підприємство «Центр оцінки та інформації», 2) ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр оцінки та інформації», ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора та поновлення реєстраційного запису про право власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, постановлену у складі судді Боярського О.О. 13 листопада 2020 року, про скасування заходів забезпечення позову, 

встановив:
2. Описова частина
2.1 Короткий зміст вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить: 1) визнати противоправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33571839 від 26.01.2017 року 11:27:55. державного реєстратора Кравець Олександр Володимирович, Одеська філія державного підприємства «Державний інститут судових економіко- правових та технічних експертних досліджень» номер запису про право власності 18714075; 2) поновити запис про право власності номер: 13288903, дата, час державної реєстрації: 12.02.2016 року 14:21:35, державний реєстратор: приватний нотаріус Сминтина Ольга Леонідівна Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області, підстава виникнення права власності договір дарування, серія та номер: реєстр. №41, виданий 12.02.2016 року, видавник приватний нотаріус Сминтина Ольга Леонідівна Білгород-дністровського районного нотаріального округу Одеської області, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28280740 від 17.02.2016 року 09:35:02, приватний нотаріус Сминтина Ольга Леонідівна Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області, Власник ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки правника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_2 , виданий 15.09.2005 року, видавник: Оболонський РУ ГУ МВС України в м. Києві, країна громадянства: Україна, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 248743051208, об`єкт нерухомості: інше комплекс будівель та споруд « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (об`єкт незавершеного будівництва; об`єкт житлової нерухомості: ні, адреса: АДРЕСА_1 , розмір частки: 34/100, додаткові відомості: ці 34/100 часток складаються з: пляжне бунгало літ. «А», загальною площею 245,3 кв. м. житловою площею 123,2 кв. м.. Крім того, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати (а. с. 1 - 6).
У грудні 2018 року представник позивача - ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову по цивільній справі.
В порядку забезпечення позову представник позивача просить накласти арешт на 34/100 об`єкту нерухомості – комплекс будівель та споруд « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (об`єкт незавершеного будівництва), об`єкт житлової нерухомості: адреса: АДРЕСА_1 , розмір частки: 34/100, додаткові відомості: ці 34/100 часток складаються з: пляжне бунгало літ. «А», загальною площею 245,3 кв.м. житловою площею 123,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості 248743051208 – до вирішення спору по суті (а. с. 7 - 8).
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року задоволено заяву про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_3 ..
Накладено арешт на 34/100 об`єкту нерухомості – комплекс будівель та споруд « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (об`єкт незавершеного будівництва), об`єкт житлової нерухомості: адреса: АДРЕСА_1 , розмір частки: 34/100, додаткові відомості: ці 34/100 часток складаються з: пляжне бунгало літ. «А», загальною площею 245,3 кв.м. житловою площею 123,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості 248743051208 – до вирішення спору по суті (а. с. 41 - 43).
У листопаді 2020 року представником ОСОБА_2 – адвокатом Серек-Басан Ю.В. подано до суду клопотання про скасування ухвали про забезпечення позову, у зв`язку із невиконанням позивачем вимог щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, в якій просить скасувати ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2018 року, якою було накладено арешт на 34/100 об`єкту нерухомості - комплекс будівель та споруд « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (об`єкт незавершеного будівництва), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 245,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості 24874305120 (а. с. 96 -97).

2.2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2020 року задоволено клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Серек-Басан Ю.В. про скасування ухвали про забезпечення позову по цивільній справі.
Скасовано ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2018 року № 495/11321/18 року про забезпечення позову, якою було накладено арешт на 34/100 об`єкту нерухомості – інше комплекс будівель та споруд « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (об`єкт незавершеного будівництва), об`єкт житлової нерухомості: адреса: АДРЕСА_1 , розмір частки: 34/100, додаткові відомості: ці 34/100 часток складаються з: пляжне бунгало літ. «А», загальною площею 245,3 кв.м. житловою площею 123,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості 248743051208.
Скасовано ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.10.2020 року № 495/11321/18, якою застосовано зустрічне забезпечення та визначено позивачу ОСОБА_1 розмір зустрічного забезпечення - 240 000 грн. та зобов`язано 240 000 грн. внести на депозитний рахунок суду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що станом на 13.11.2020 року позивачка  ОСОБА_1  не надала суду документів щодо внесення коштів на депозитний рахунок суду. Тобто, вимоги суду щодо зустрічного забезпечення не виконані. Ухвалу суду від 13.10.2020 року про зустрічне забезпечення позивачкою виконано не було, що у відповідності до ч. 10 ст. 154 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду від 20.12.2018 року про забезпечення позову, а також заходів зустрічного забезпечення, визначених ухвалою суду від 13.10.2020 року (а. с. 98 - 100).

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги 

ОСОБА_1 в апеляційній сказі просить скасувати ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2020 року в частині скасування ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2018 року про забезпечення позову. Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про скасування ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2018 року про забезпечення позову.

2.4 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала в оскарженій частині постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.
Апелянт посилається на те, що: 1) спір по справі не розглянуто, рішення по суті спору не ухвалено; 2) вжиття зустрічного забезпечення відбулося за її відсутності. Вона оскаржила ухвалу про вжиття зустрічного забезпечення, що суд проігнорував; 3) вона не отримувала копії клопотання про скасування заходів забезпечення позову чим порушив її право доступу до суду; 4) у порушення вимог процесуального закону питання про скасування заходів забезпечення позову розглянуто за її відсутності без виклику в судове засідання; 5) скасування заходів забезпечення позову може привести до незворотних наслідків. Суд фактично створив відповідачу умови для перешкоджання у виконанні можливого рішення суду (а. с. 102 - 105). 

2.5 Узагальнені доводи позивачки в апеляційному суді

Державне підприємство «Центр оцінки та інформації» та ОСОБА_2 не скористались право надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

2.6 Рух справи в суді апеляційної інстанції 

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.03.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2020 року про скасування заходів забезпечення позову (а. с. 123).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.03.2021 року призначено розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2020 року про скасування заходів забезпечення позову (а. с. 124).
13.05.2021 року від адвоката Серек-Басан Юрія Валерійовича, діючого від імені ОСОБА_2 , надійшло клопотання про залишення апеляційної скарги без руху.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.05.2021 рокувідмовлено у задоволенні клопотання адвоката Серек-Басан Юрія Валерійовича, діючого від імені ОСОБА_2 , про залишення апеляційної скарги без руху.
У судовому засіданні адвокат Серек-Басан Ю.В., діючий від імені ОСОБА_2 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань суду не надали.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших її учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина
3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

Предметом позову є - скасування рішення та запису про реєстрацію права власності на 34/100 часток комплексу будівель та споруд « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (об`єкт незавершеного будівництва), розташованого за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Шабівська сільська рада, комплекс будівель та споруд № НОМЕР_3 , розташованого на земельній ділянці площею 0,6005 га., кадастровий номер 5120887700:05:002:0010, що складається з: пляжне бунгало літ. «А», загальною площею - 245,3 кв. м., житловою площею - 123,2 кв. м..

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржена ухвала постановлена судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.
При цьому слід зауважити, що в даному випадку скасовуючи ухвалу суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що є безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

3.4 Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі 

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності скасування ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2018 року про забезпечення позову, колегія суддів приймає, з огляду на наступне.
Забезпечення позову – це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.
Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Доводи наведені в заяві про скасування заходів забезпечення позову фактично стосуються оспорення правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову.
Предметом розгляду в даній справі є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову, а наявність чи відсутність підстав для їх скасування.
Процесуальні дії суду щодо вжиття заходів забезпечення позову і їх скасування врегульовані окремими нормами, є різними за своїм юридичним змістом і за обставинами, які підлягають встановленню.
За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішення спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриття провадження у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, 10 квітня 2020 року адвокат Серек-Басан Юрій Валерійович, діючий від імені відповідача ОСОБА_2 , звертався до суду першої інстанції із клопотанням про зустрічне забезпечення позову, проте ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 квітня 2020 року було відмовлено у задоволенні даного клопотання.
З тих же підстав 25.08.2020 року адвокат Серек-Басан Юрій Валерійович, діючий від імені відповідача ОСОБА_2 , знову звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про зустрічне забезпечення позову.
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Серек-Басан Ю.В. у заяві про застосування зустрічного забезпечення посилається на те, що внаслідок накладення арешту на його майно позбавлений можливості вільно розпоряджатися своїм майном та зазнає матеріальних збитків у зв`язку з накладеним арештом, який в свою чергу позбавлений можливості отримати за оренду свого майна суму у розмірі 720 000 грн. (240 000 грн. орендна плата за перший рік у момент укладення договору оренди + 480 000 грн. розмір орендної плати за наступні два роки), які за звичайних умов міг би отримати. Та стверджує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо укладення договору оренди нерухомого майна, а саме, 34/100 частки комплексу будівель та споруд « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 245.3 кв.м., строком на три роки з щомісячною орендною платою у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень.
24 березня 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали Договір авансу. Того ж дня ОСОБА_4 передав представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , аванс у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, який після нотаріального посвідчення договору оренди мав зарахуватися у рахунок погашення орендної плати за перший місяць оренди. Сторони домовилися, що нотаріально посвідчать договір оренди до 01.04.2020 року.
З метою оформлення договору оренди нерухомого майна вони звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Верезуб К.О. Однак нотаріус відмовив у оформленні договору оренди, посилаючись на те що, на вказаний об`єкт нерухомого майна ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2018 року накладено арешт, що в свою чергу унеможливлює вчинення вищевказаної нотаріальної дії. Вказана обставина підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 61/02-31 від 31.03.2020 року.
ОСОБА_2 та його представник, будучи обізнаними про наявність ухвали суду від 20.12.2018 року про застосування заходів забезпечення позову, усвідомлюючи правові наслідки накладеного арешту на нерухоме майно, через 2 роки - у 2020 році свідомо здійснюють заходи щодо оформлення договору оренди. 
Вищевказане підтверджує наявність спору між сторонами. Беручи до уваги, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, колегія суддів вважає, що потреба в забезпеченні позову не відпала та не змінились обставини, що зумовили його застосування.
Колегія суддів також приймає до уваги, що заходи зустрічного забезпечення скасовані постановою Одеського апеляційного суду від 13.05.2021 року. 
При таких обставинах, враховуючи те, що розгляд справи досі триває, рішення у справі по суті спору не ухвалено, чинним цивільним процесуальним законодавством передбачено право суду, а не обов`язок скасувати заходи забезпечення позову, колегія суддів не вбачає підстав для скасування заходів забезпечення позову.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими, а тому вона підлягає задоволенню.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині скасування ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2018 року про скасування заходів забезпечення позову підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині про відмову в задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Серек-Басан Ю.В. про скасування ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2018 року про вжиття заходів забезпечення позову.

3.5 Порядок та строк касаційного оскарження

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 353, пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про скасування забезпечення позову, після її перегляду в апеляційному порядку, не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2020 року в частині скасування ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2018 року про забезпечення позову – скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Серек-Басан Юрія Валерійовича про скасування ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2018 року про скасування заходів забезпечення позову  – відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 19 травня 2021 року.
                                               
Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк 

С. О. Погорєлова