Справа № 132/2127/20
Провадження № 22-ц/801/930/2021
Категорія: 45
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2021 року	Справа № 132/2127/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинський В.П.,
суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,
розглянувши в письмовому провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 25 січня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної злочином,
в с т а н о в и в:
У липні 2020 року  ОСОБА_1 звернулась з позовом до  ОСОБА_2  про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної злочином, мотивуючи позовні вимоги тим, що в провадженні Калинівського районного суду Вінницької області перебувала кримінальна справа №132/1163/20 по обвинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, яка на підставі ухвали суду від 04.06.2020 р. закрита з нереабілітуючих обставин, за спливом строку притягнення до відповідальності. Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_2 будучи службовою особою, всупереч вимог ст.37 Закону України «Про нотаріат», маючи умисел на підроблення офіційного документу - довідки Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, з метою використання вказаного документу іншою особою, передбачаючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в інтересах ОСОБА_3 , шляхом складання завідомо неправдивих документів, склала офіційний документ - довідку про те, що ОСОБА_3 , як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вступивши в управління спадковим майном, що підтверджується висновком судово-технічної експертизи та почеркознавчої експертизи № 5906/5907/19-21 від 25.10.2019 р., та посвідчила печатками Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, з метою його подальшого використання. Також ОСОБА_2 підробила заповіт від імені ОСОБА_4 , надавши ОСОБА_3 дублікат заповіту, в якому зазначила, що ОСОБА_4 все своє майно заповів ОСОБА_5 . Підроблення ОСОБА_2 вказаних офіційних документів призвело до юридичних наслідків, а саме того, що ОСОБА_3 використала вказану довідку та дублікат заповіту, подавши їх до Калинівського районного суду Вінницької області з метою незаконного заволодіння майном її покійного батька - земельною часткою (паєм). Дане спадкове майно складається з земельної частки (паю) розміром 2,13 в умовних кадастрових гектарах, що належала її померлому батьку ОСОБА_4 . Отже, розмір матеріальної шкоди складає згідно оцінки експерта - 63 020,36 грн, і визначено як втрачений прибуток від оренди вищевказаної частки (паю). Посилаючись на вимоги ст.ст. 22, 1166 ЦК України, звернулась до суду із вказаним позовом, який просить задовольнити.
Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 25 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Калинівського районного суду Вінницької області перебувало на розгляді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018020160000358 від 02.07.2018р., за обвинувальним актом, складеним у відношенні ОСОБА_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України (справа № 132/1163/20).
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_2 у відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також на підставі рішення 5-ої сесії 5-го скликання Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 186 від 19.01.2007р., рішення 1-ої сесії 6-го скликання Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 4 від 16.11.2010р., рішення 1-ої сесії 7-го скликання Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 4 від 12.11.2015р., обрано секретарем Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області. Посаду секретаря Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області ОСОБА_2 обіймала з 19.01.2007р. по 16.11.2017р. ОСОБА_2 ознайомлена 30.12.2010р. з Посадовою інструкцією секретаря сільської ради та виконавчого комітету № 145 від 30.12.2010р. Згідно п.2.10 цієї Посадової інструкції, ОСОБА_2 складає та засвідчує нотаріальні дії, а відповідно до п.2.3, здійснює повноваження сільського голови у випадку, передбаченому ч.1 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Таким чином, ОСОБА_2 перебуваючи на посаді секретаря Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, була уповноважена на вчинення нотаріальних дій згідно ст.37 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до примітки 1 до ст.364 КК України, ОСОБА_2 як секретар Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області була наділена організаційно-розпорядчими обов`язками щодо здійснення нотаріальних дій та адміністративно-господарськими обов`язками у випадку відсутності сільського голови. Так, ОСОБА_2 будучи службовою особою, всупереч вимог ст.37 Закону України «Про нотаріат», у вересні 2011 року, достовірно знаючи, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, грубо порушуючи основні принципи служби в органах місцевого самоврядування, підриваючи авторитет органів місцевого самоврядування, маючи умисел на підроблення офіційного документа - заповіту, з метою використання вказаного документа іншою особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, в інтересах дружини голови Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області ОСОБА_6 - ОСОБА_5 , в невстановленому досудовим розслідуванням місці, шляхом складання завідомо неправдивих документів, склала офіційний документ - заповіт від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , посвідчений 17.12.2004р., в який внесла неправдиві відомості про те, що ОСОБА_4 належне йому право на земельну частку (пай) в розмірі 2,13 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Прогрес» села Іванів Калинівського району Вінницької області та згідно сертифікату серії ВН № 052931, виданого 21.10.1997р. заповідає ОСОБА_5 . Після цього, ОСОБА_2 посвідчила заповіт у графі «Секретар виконкому» від імені секретаря сільської ради Бондарець М.І., що підтверджується висновком почеркознавчої та технічної експертизи документів № 7926/7927/19-21 від 28.01.2020р., відповідно до якого підпис від імені секретаря сільської ради ОСОБА_7 у графі «Секретар виконкому» у заповіті від 17.12.2004р. від імені ОСОБА_4 - виконаний ОСОБА_2 . Вказаний заповіт видала ОСОБА_5 з метою його подальшого використання. Крім того, ОСОБА_2 будучи службовою особою, всупереч вимогам ст. 37 Закону України «Про нотаріат», 14.07.2011р. маючи умисел на підроблення офіційного документа - довідки Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 1247 від 14.07.2011р., з метою використання вказаного документа іншою особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, в інтересах дружини голови Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області ОСОБА_6 - ОСОБА_5 , в невстановленому досудовим розслідуванням місці, шляхом складання завідомо неправдивих документів, склала офіційний документ - довідку № 1247 від 14.07.2011р., видану виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області про те, що сільська рада не заперечує, щоб передати в приватну власність земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_4 - ОСОБА_5 по заповіту, яка фактично спадщину прийняла і забрала на зберігання цінні папери та посвідчила своїм особистим підписом, що підтверджується висновком судової-технічної та почеркознавчої експертизи № 5906/5907/19-21 від 25.10.2019р., та посвідчила печатками Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, з метою його подальшого використання. Підроблення ОСОБА_2 вказаних офіційних документів - заповіту від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 та довідки Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 1247 від 14.07.2011р., призвело до юридичних наслідків, а саме того, що ОСОБА_5 використала вказану довідку та заповіт, подавши їх до Калинівського районного суду Вінницької області, з метою незаконного заволодіння майном - земельною часткою (паєм) ОСОБА_4 . Вказана довідка, за особистим підписом ОСОБА_2 та заповіт від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стали підставою для прийняття Калинівським районним судом Вінницької області рішення про визнання права власності земельної частки (паю) в селі Іванів Калинівського району Вінницької області розміром 2,13 в умовних кадастрових гектарах, яка належала ОСОБА_4 за ОСОБА_5 . Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а саме в службовому підроблені, тобто складанні і видачі завідомо неправдивих документів. Крім того, ОСОБА_2 перебуваючи на посаді секретаря Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, будучи службовою особою, маючи умисел на зловживання службовим становищем, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в інтересах третіх осіб - ОСОБА_5 - дружини голови Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області ОСОБА_6 , використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, достовірно знаючи, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, в липні 2011 року підробила, шляхом складення завідомо неправдивих документів, офіційний документ - довідку видану виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 1247 від 14.07.2011р., та у вересні 2011 року підробила шляхом складання завідомо неправдивих документів, заповіт від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , посвідчивши їх своїм особистим підписом та засвідчивши печатками Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області. ОСОБА_2 усвідомлювала, що вчинення нею протиправних дій стане підставою для отримання ОСОБА_5 у власність спадщини - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,13 в умовних кадастрових га, що розташована в адміністративних межах села Іванів Калинівського району Вінницької області. Тим самим, ОСОБА_2 фактично змінила та порушила порядок спадкування щодо переходу після смерті ОСОБА_4 майна до спадкоємців, чим завдала ОСОБА_1 істотної шкоди - 63020,36грн., що у 134 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, станом на 2011 рік, що є істотною шкодою, відповідно до примітки до ст.364 КК України, позбавивши ОСОБА_1 права на отримання у власність земельної частки (паю). Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, а саме у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, в інтересах третіх осіб, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян (в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011р.).
Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 04.06.2020р., звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі п.п. 2, 3 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності. Закрите кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018020160000358 від 02.07.2018р. відносно ОСОБА_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем  ОСОБА_1 на підтвердження своїх позовних вимог не надано суду жодних належних та допустимих доказів, зокрема які б свідчили, що вона є спадкоємицею померлого  ОСОБА_4 , та успадкувала належне останньому майно, у тому числі спірну земельну частку (пай), а також які б містили усі обов`язкові елементи складу цивільного правопорушення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно зі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Таким чином, для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Як на підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 надала суду копію ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 04.06.2020р. у справі №132/1163/20, згідно якої звільнено обвинувачену ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження № 12018020160000358 від 02.07.2018р. закрите, а також копію обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12018020160000358 від 02.07.2018р. відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалась на те, що внаслідок підробки ОСОБА_2 заповіту, позивачка була позбавлена права на отримання прибутку від здачі в оренду спадкового майна - земельного паю, яке залишилось після її батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Однак доводи ОСОБА_1 про те, що діями ОСОБА_2 їй заподіяно шкоду апеляційний суд до уваги не бере, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 прийняла спадщину у встановленому законом порядку та строки.
Крім того, слід зазначити, що матеріали справи не містять судового рішення про визнання заповіту ОСОБА_4 недійсним, тобто на момент ухвалення судом першої інстанції рішення він є чинним.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалили законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 25 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                 В.П. Рибчинський
Судді:                                                 Л.О. Голота
                                                                               Т.О. Денишенко