ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року	Львів	Справа № 500/3543/20 пров. № А/857/6844/21	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Кушнерика М. П., Пліша М. А.,
з участю секретаря судового засідання –    Михальської М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року у справі № 500/3543/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції – Чепенюк О. В.,
час ухвалення рішення – 04.02.2021 року, 
місце ухвалення рішення – м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – 12.02.2021 року,
                                                  
                                                       в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради, в якому просив визнати протиправною відмову Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради у видачі йому будівельного паспорта на забудову земельної ділянки площею 0,06 га, для індивідуального садівництва, кадастровий номер 6110100000:17:002:0765, за межами населеного пункту на території Тернопільської міської ради Тернопільської області (автодорога Н02 Львів-Тернопіль); зобов`язати Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради видати йому будівельний паспорт на забудову земельної ділянки площею 0,06 га, для індивідуального садівництва, кадастровий номер 6110100000:17:002:0765, за межами населеного пункту на території Тернопільської міської ради Тернопільської області (автодорога Н02 Львів-Тернопіль).
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради у видачі ОСОБА_1 будівельного паспорта на забудову земельної ділянки площею 0,06 га, для індивідуального садівництва, кадастровий номер 6110100000:17:002:0765, за межами населеного пункту на території Тернопільської міської ради Тернопільської області (автодорога Н02 Львів-Тернопіль). Зобов`язано Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради повторно розглянути питання видачі ОСОБА_1 будівельного паспорта на забудову земельної ділянки площею 0,06 га, для індивідуального садівництва, кадастровий номер 6110100000:17:002:0765, за межами населеного пункту на території Тернопільської міської ради Тернопільської області (автодорога Н02 Львів-Тернопіль), з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню, покликаючись на те, що детальний план території індивідуальних ділянок садівницького поселення, що розташовані за межами м. Тернополя на території міської ради загальною площею 84,3 га з майбутньою реконструкцією під поселення садибної забудови, розроблений та затверджений з порушенням вимог Закону № 3038-VІ, а також без врахування вимог Порядку № 555. А тому цільове призначення земельної ділянки, щодо якої звертається позивач, не відповідає чинній містобудівній документації м. Тернополя, що відповідно до п. 2.4 Порядку № 103 є підставою для повернення замовнику пакету документів, у зв`язку з невідповідністю намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Вважає, що суд першої інстанції здійснив безпідставне втручання у дискрецію суб`єкта владних повноважень та перебрав на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції Управління. Крім того, покликається на те, що позивач до них не звертався з заявою про видачу будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, і відмова йому не надавалася. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.
Позивач скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що забудова земельної ділянки та будівництво ним садового будинку на земельній ділянці відповідає цільовому призначенню земельної ділянки та містобудівної документації на місцевому рівні, а саме: Детальному плану території. Невідповідність Детального плану території вимогам чинного законодавства, а також затвердження такого з порушенням вимог чинного законодавства не відповідає предмету доказування у цій справі. Вважає, що суд повно і всебічно дослідив усі обставини справи, а тому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Представник позивача – Башуцький І. Я. в судовому засіданні в режимі відеоконференції  не погодився з доводами апеляційної скарги відповідача, і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.
Представник відповідача – Ганкевич Н. В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 30 травня 2020 року є власником земельної ділянки, кадастровий номер 6110100000:17:002:0765, площею 0,06 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу земельної ділянки, реєстровий №1493 від 30 травня 2020 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №210795890 від 30 травня 2020 року.
Згаданий договір купівлі-продажу земельної ділянки, реєстровий №1493 від 30 травня 2020 року, укладений від імені ОСОБА_1 його представником ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності від 30 березня 2020 року (строк дії довіреності до 30 березня 2023 року).
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6112896612020 від 01 червня 2020 року загальні відомості про земельну ділянку: кадастровий номер 6110100000:17:002:0765, місце розташування: АДРЕСА_1 , цільове призначення: 01.05 для індивідуального садівництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки: для індивідуального садівництва, форма власності: приватна, площа земельної ділянки 0,0600 га, у відомостях про право власності/право постійного користування вказано ОСОБА_1 (а.с.13-14).
З метою використання позивачем належної йому земельної ділянки відповідно до її цільового призначення 09 червня 2020 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 через Центр надання адміністративних послуг звернувся до Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради із заявою на видачу будівельного паспорта, в якій просив видати будівельний паспорт забудови земельної ділянки загальною площею 0,06 га, посвідченої витягом з Державного реєстру про реєстрацію права власності від 30 травня 2020 року №210795890, за адресою АДРЕСА_2 . У заяві також вказано, що до заяви додається копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, ескізні наміри забудови. Заява зареєстрована 12 червня 2020 року адміністратором Центру надання адміністративних послуг за реєстраційним номером №721986.
Управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради за результатами розгляду вказаної заяви стосовно надання будівельного паспорта на забудову земельної ділянки під будівництво садового будинку в районі примикання об`їзної дороги до автомобільної дороги Н-02 Львів-Тернопіль направлено ОСОБА_2 листа від 19 червня 2020 року №1026/14, в якому вказано, що згідно зі ст.39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і правил. Відповідно до чинної містобудівної документації на місцевому рівні - Генерального плану міста Тернополя та плану зонування території міста Тернополя, вищезазначена територія знаходиться за межами міста Тернополя в проектній межі міста та визначена на перспективу для подальшого територіального розвитку сельбищної зони під розташування садибної житлової забудови (зона Ж-1) з об`єктами торгівлі (зона Г-6), а на схемі територіального районування міста Тернополя назва даного мікрорайону є умовною. Також зазначено, що вказана земельна ділянка не передана у встановленому законодавством порядку в комунальну власність Тернопільської міської ради і відноситься до земель державної власності, розпорядником якої на даний час є територіальний орган Держгеокадастру в Тернопільській області. З врахуванням викладеного Тернопільська міська рада позбавлена можливості вчиняти будь-які дії по забудові даної території.
Не погоджуючись із відмовою Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради щодо видачі будівельного паспорта на забудову земельної ділянки площею 0,06 га для індивідуального садівництва, позивач звернувся в суд з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що неузгодженість в діяльності Тернопільської міської ради та Тернопільської обласної державної адміністрації щодо затвердження містобудівної документації за даних умов не може створювати негативні наслідки для позивача у здійсненні права власності на земельну ділянку з відповідним цільовим призначенням, в тому числі і щодо відмови в отриманні будівельного паспорту для будівництва садового будинку. При цьому, суд вважав, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача повторно належним чином розглянути питання видачі ОСОБА_1 будівельного паспорта на забудову земельної ділянки площею 0,06 га, для індивідуального садівництва, кадастровий номер 6110100000:17:002:0765, за межами населеного пункту на території Тернопільської міської ради Тернопільської області (автодорога Н02 Львів-Тернопіль) з урахуванням висновків суду.
Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 
Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. 
Ч.1 ст.319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та вправі вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.1-3 ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Згідно зі ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Враховуючи вищенаведені норми права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обов`язковими ознаками права власності на землю є володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою відповідно до закону і використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Право власника на забудову на своїй земельній ділянці здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.
Статтею 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI   (далі - Закон № 3038-VI) передбачено, що генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території; містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону № 3038-VI планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.
Згідно з ч.2 ст.16 Закону № 3038-VI містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.
Ч.1 ст.19 Закону № 3038-VI передбачає, що детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.
Відповідно до ч.2 ст.19 Закону № 3038-VI детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням обмежень використання приаеродромної території, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України, та державних і регіональних інтересів. Розроблення детального плану території за межами населених пунктів та внесення змін до нього здійснюються на підставі розпорядження відповідної районної державної адміністрації, крім випадків, якщо законами встановлений інший порядок.
Згідно з ч.4 ст.19 Закону № 3038-VI детальний план території визначає: 1) принципи планувально-просторової організації забудови; 2) червоні лінії та лінії регулювання забудови; 3) функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; 4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; 5) потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; 6) доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; 7) черговість та обсяги інженерної підготовки території; 8) систему інженерних мереж; 9) порядок організації транспортного і пішохідного руху; 10) порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; 11) межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів (у разі відсутності плану зонування території).
Ч.5 ст.19 Закону № 3038-VI передбачає, що детальний план території складається із графічних і текстових матеріалів.
Відповідно до ч.8 ст.19 Закону № 3038-VI детальний план території у межах населеного пункту розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності затвердженого в установленому цим Законом порядку плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою, крім випадків, передбачених цим Законом. Детальний план території за межами населеного пункту розглядається і затверджується відповідною районною державною адміністрацією протягом 30 днів з дня його подання.
Механізм розроблення або внесення змін до містобудівної документації з планування території на державному рівні в частині схем планування окремих частин території України та містобудівної документації з планування території на регіональному і місцевому рівнях (далі - містобудівна документація) визначає Порядок розроблення містобудівної документації затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16 листопада 2011 року № 290, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за № 1468/20206 (далі - Порядок № 290).
Відповідно до п.4.2 Порядку № 290 рішення про розроблення детального плану території, яка розташована за межами населеного пункту, або внесення змін до нього приймає відповідна районна державна адміністрація, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.
Згідно з п.4.3 Порядку № 290 замовником розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні або внесення змін до неї є: при розробленні детального плану території, яка розташована за межами населеного пункту, - районна державна адміністрація, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.
Пунктом 4.4 Порядку № 290 передбачено, що замовник розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні та внесення змін до неї визначає джерела фінансування розроблення містобудівної документації та організовує її розроблення.
Відповідно до абз.2 п.4.12 Порядку № 290 детальний план території, розташованої за межами населеного пункту, розглядається і затверджується відповідною районною державною адміністрацією протягом 30 днів з дня його подання, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.
Згідно з ч.5 ст.26 Закону № 3038-VI проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 4-1) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням голови обласної державної адміністрації № 100-од від 21 лютого 2018 року (з подальшими змінами відповідно до розпорядження від 16 квітня 2018 року № 299-од) вирішено розробити детальний план території земельних ділянок садівницького поселення, що розташовані за межами міста Тернополя на території Тернопільської міської ради ( АДРЕСА_2 загальною площею 84,03 га з майбутньою реконструкцією під поселення садибної забудови.
Розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 22 серпня 2018 року № 636-од затверджено детальний план забудови цієї території.
Як встановлено судом першої інстанції, вищевказані розпорядження у встановленому законом порядку не скасовувалися та нечинними не визнавалися.
У подальшому земельні ділянки на цій території отримали у власність члени обслуговуючого кооперативу «Сади ветеранів АТО» для ведення садівництва, а рішенням Тернопільської міської ради від 06 грудня 2019 року №7/41/160 «Про прийняття в комунальну власність земельних ділянок розміщених на території Тернопільської міської територіальної громади» земельні ділянки загального користування були прийняті до комунальної власності.
Ч.1 ст.25 Закону № 3038-VI передбачає, що режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.
Відповідно до ч.3 ст.25 Закону № 3038-VI режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, за межами населених пунктів встановлюється відповідними районними державними адміністраціями, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, Севастопольською міською державними адміністраціями.
Згідно з ч.2-4 ст.26 Закону № 3038-VI суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Частинами 1, 2, 3 ст. 27 Закону № 3038-VI передбачено, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об`єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника. Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
Аналізуючи вищенаведені норми права, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що власник земельної ділянки може здійснювати своє право власності, у тому числі і щодо її забудови, відповідно до цільового призначення земельної ділянки та відповідної містобудівної документації. Для земельних ділянок, які розміщенні за межами населених пунктів, режим забудови може визначатися обласною державною адміністрацією у разі відсутності адміністративного району. При цьому, забудова земельної ділянки, яка надана для ведення садівництва може здійснюватися на підставі будівельного паспорту.
Відповідно до п.1.2 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України № 103 від 05 липня 2011 року   (далі - Порядок № 103), будівельний паспорт забудови земельної ділянки визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці.
Згідно з п.1.4 Порядку № 103 розроблення будівельного паспорта за межами населених пунктів здійснюється відповідно до детальних планів територій та планувальних рішень проектів садівницьких та дачних товариств.
Пункт 2.1 Порядку № 103 передбачає, що видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих, днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за. формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію; ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо); проект будівництва (за наявності); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.
Відповідно до п.2.4 Порядку № 103 пакет документів для видачі будівельного паспорта повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з наступних підстав: - неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу; - невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави прийти до висновку, що підставою для відмови у наданні будівельного паспорта може бути неподання повного пакета документів або невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій.
Детальним планом території індивідуальних земельних ділянок садівницького поселення, що розташовані за межами м. Тернополя на території міської ради визначено: принципи планувально-просторової організації забудови; червоні лінії та лінії регулювання забудови; функціональне призначення, режим та параметри забудови земельних ділянок садівницького поселення, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; містобудівні умови та обмеження (уточнення) містобудівних умов; потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; систему інженерних мереж; порядок організації транспортного і пішохідного руху; порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; межі прибережних захисних смуг.
Вказаний Детальний план, затверджений розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 22 серпня 2018 року № 636-од, є чинним та у встановленому законом порядку не скасований.
З матеріалів справи вбачається, що 09 червня 2020 року позивач через свого представника ОСОБА_2 звернувся до уповноваженого органу для отримання будівельного паспорту та ним подано усі необхідні документи, передбачені пунктом 2.1. Порядку № 103. Надання позивачем повного пакета документів, визначених вказаним Порядком не заперечується відповідачем у листі від 19 червня 2020 року за вих №1026/14.
Відтак, позивачем дотримано усі необхідні умови для отримання будівельного паспорта, встановлені   Законом № 3038-VI та Порядком № 103 та наміри забудови земельної ділянки відповідають вимогам Детального плану території індивідуальних земельних ділянок садівницького поселення, що розташовані за межами м. Тернополя на території міської ради.
З врахуванням наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова відповідача у видачі будівельного паспорта на забудову земельної ділянки площею 0,06 га, для індивідуального садівництва, кадастровий номер 6110100000:17:002:0765, за межами населеного пункту на території Тернопільської міської ради Тернопільської області (автодорога Н02 Львів-Тернопіль) є протиправною.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що детальний план території індивідуальних ділянок садівницького поселення, що розташовані за межами м. Тернополя на території міської ради загальною площею 84,3 га з майбутньою реконструкцією під поселення садибної забудови, розроблений та затверджений з порушенням вимог Закону № 3038-VІ, а також без врахування вимог Порядку № 555, оскільки порядок затвердження вказаного плану, та й сам вищезазначений детальний план не є предметом позову у цій справі.
Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 не звертався із заявою про видачу будівельного паспорта, а лист Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради від 19 червня 2020 адресований ОСОБА_2 , який є власником земельної ділянки і відповідно звертався із заявою та доданими до неї документами для отримання будівельного паспорта, то такі колегія суддів до уваги не приймає з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 09 червня 2020 року ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності від 30 березня 2020 року в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради із заявою на видачу будівельного паспорта. При цьому, як вбачається зі змісту вказаної заяви, заявник просив видати будівельний паспорт забудови земельної ділянки загальною площею 0,06 га, посвідченої витягом з Державного реєстру про реєстрацію права власності від 30 травня 2020 року №210795890, за адресою АДРЕСА_2 (а.с.99). Згаданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №210795890 від 30 травня 2020 року стосується саме земельної ділянки, що перебуває у власності позивача ОСОБА_1 (а.с.12.)
Колегія суддів звертає увагу, що заява та документи були прийняті і підставою відмови у видачі будівельного паспорта на забудову земельної ділянки площею 0,06 га, для індивідуального садівництва, кадастровий номер 6110100000:17:002:0765, за межами населеного пункту на території Тернопільської міської ради Тернопільської області (автодорога Н02 Львів-Тернопіль) не було те, що документи подані не тією особою.
Крім того, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що надання оцінки зверненню позивача щодо видачі йому будівельного паспорта з доданими документами відповідно до Порядку №103 є дискреційними повноваженнями Управління, а тому суд не уповноважений здійснювати таку оцінку у випадку, якщо відповідач цього не зробив. Тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно належним чином розглянути питання видачі ОСОБА_1 будівельного паспорта на забудову земельної ділянки.
Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність відмови Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради у видачі ОСОБА_1 будівельного паспорта на забудову земельної ділянки площею 0,06 га, для індивідуального садівництва, кадастровий номер 6110100000:17:002:0765, за межами населеного пункту на території Тернопільської міської ради Тернопільської області (автодорога Н02 Львів-Тернопіль) та зобов`язання повторно розглянути питання видачі ОСОБА_1 будівельного паспорта на забудову земельної ділянки.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до  ст.316 КАС України  апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250,  310,  315,  316, 321, 322,  325,  328,  329 КАС України, суд,-                                                    

                                                       п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року  у справі № 500/3543/20  – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 14 червня 2021 року.