ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2021 року          м.Дніпро         Справа №  904/5935/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В., 
при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.
представники сторін:
від відповідача: Рязанцева А.Ф. керуючий адвокат, посвідчення № 1119 ;
представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином;      
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Адвокатського бюро "Рязанцева та партнери" на рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021, ухвалене суддею Ліпинським О.В., повний текст якої підписаний 14.01.2021, у справі   № 904/5935/20
за позовом Комунального підприємства "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання "Жовтоводської міської ради", м. Жовті Води 
до Адвокатського бюро "Рязанцева та партнери", м. Дніпро 
про визнання недійсним договору про надання правової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання "Жовтоводської міської ради" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Адвокатського бюро "Рязанцева та партнери" (далі - Відповідач) про визнання недійсним договору про надання правової допомоги від 04.03.2019 року та додаткових угод до нього від 07.03.2019 № 1, від 25.03.2019 року № 1/1, від 04.03.2019 року № 2, від 10.06.2019 року № 2.1., від 16.12.2019 року № 2.2., від 04.03.2019 року № 3, від 10.06.2019 року № 3.1, від 25.10.2019 року № 3.1.1., від 10.06.2019 року № 5, від 10.10.2019 № 5.01, від 30.07.2019 № 6, а також інших додаткових угод до Договору. Крім того, Позивач просить суд застосувати  наслідки недійсності правочину.
Позовні вимоги обґрунтовані тим,  що спірний договір та додаткові угоди до нього,  укладено всупереч вимог  ст. 203 Цивільного кодексу України. Так, Позивач зазначав, що в порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" укладенню спірного договору не передувала процедура закупівлі, яка є обов`язковою, оскільки сума договору перевищує 200 000,00 грн., а Позивач є комунальним підприємством засновником якого є орган місцевого самоврядування - Жовтоводська міська рада, а отже, на Позивача поширюється дія Закону України “Про публічні закупівлі”.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 у справі №904/5835/20 позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір про надання правової допомоги від 04.03.2019 року та додаткові угоди до нього від 07.03.2019 № 1, від 25.03.2019 року № 1/1, від 04.03.2019 року № 2, від 10.06.2019 року № 2.1., від 16.12.2019 року № 2.2., від 04.03.2019 року № 3, від 10.06.2019 року № 3.1, від 25.10.2019 року № 3.1.1., від 10.06.2019 року № 5, від 10.10.2019 № 5.01, від 30.07.2019 № 6, а також всіх інших додаткових угод до Договору, укладені між Комунальним підприємством "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання "Жовтоводської міської ради" та Адвокатським бюро "Рязанцева та партнери".
Стягнуто з Адвокатського бюро "Рязанцева та партнери"   на користь Комунального підприємства "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання "Жовтоводської міської ради" 2102,00 грн.   витрат зі сплати судового збору. 
В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Адвокатське бюро "Рязанцева та партнери", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, нез`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, обставинам справи, просить рішення суду скасувати повністю, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
При цьому, обґрунтовуючи подану скаргу апелянт посилається на наступне.
Суд першої інстанції не з`ясував обставину щодо відсутності реального порушення прав або інтересів Позивача при укладанні спірного правочину. В позові Позивач не зазначив, ким конкретно та які саме його права були порушені, не визнані або оспорювані при укладанні спірного Договору, в чому полягало порушення його прав.
При зверненні до господарського суду із позовними вимогами про визнання недійсним Договору Позивач порушив приписи ст.13 ЦК України щодо недопустимості зловживання правом, а саме недобросовісно використав надане згідно із ч. 1 ст.4 ГПК України право на звернення до суду. Однак, Суд 1-ї інстанції в порушення приписів п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України не звернув уваги на зловживання правом з боку Позивача та не закрив провадження у справі за відсутності предмету спору.
Судом не взято до уваги, що умови безпосередньо Договору від 04.03.2019 жодним чином не суперечить чинному законодавству, в тому числі приписам та процедурам Закону України "Про публічні закупівлі", тому що ціна договору та порядок розрахунків вказується за умовами правочину не в самому договорі, а в додаткових угодах до нього.
На момент укладання Договору від 04.03.2019 та додаткових угод №2, №3 був визначений розмір гонорару в сумі 26 000,0 грн. Тобто, ціна Договору з підписаними додатковими угодами №2 та№3 на дату укладання - складала 26 000,00 грн., а тому жодним чином не перевищувала вартісні порогові показники, визначені в абзаці 1 ч. 1 ст.1 Закону України "Про публічні закупівлі" щодо застосування Закону до замовників у разі, якщо вартість закупівлі послуг дорівнює або перевищує 200 000,00 грн.
Додаткові угоди №2 та №3 до Договору містять умовою відкладальну обставину, оскільки визначення розміру премії, а також виникнення обов`язку перерахування премії було обумовлено саме відкладальними обставинами.
Так, за умовами додаткових угод обов`язок щодо сплати премії у Позивача не виникав, якщо не буде надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Позивача від Виконавчого комітету. Також суми, які могли бути присуджені судами до стягнення на користь Позивача за наслідком розгляду справ, та суми, які могли бути перераховані Виконавчим комітетом на розрахунковий рахунок Позивача на виконання судових рішень, - могли не дорівнювати одна одній, тому розмір премії залежав від фактично зарахованих Виконавчим комітетом на розрахунковий рахунок грошових коштів.
Тобто, умови Договору та додаткових угод №2 та №3 відповідають вимогам ст. 212 ЦК України, з якою визначено, що якщо правочин вчинений під відкладальною обставиною, права та обов`язки сторін правочину виникають або змінюються не з моменту його вчинення, а відкладаються на майбутнє і пов`язуються з моментом настання обумовленої обставини.
Суд першої інстанції прийшов до хибного висновку, що при розрахунках ціни спірного Договору сторонам необхідно було враховувати ціну позову у справах № 904/930/18, № 904/2263/18, №904/5441/18, № 904/3190/19. Відповідач наголошує, що розмір ціни позовів у справах, супровід яких здійснювався Відповідачем, ніколи не враховувався Сторонами при визначенні розміру премії чи гонорару за умовами будь-яких додаткових угод, укладених на виконання Договору. Такої умови, як прив`язка розрахунку премії або гонорару до ціни позовів, не містить ані Договір, ані жодна додаткова умова до нього. Отже, висновок суду ґрунтується на припущенні, що недопустимо при його винесені.
Висновок суду про визначення договором розміру винагороди - 9% від присуджених до стягнення сум не відповідає встановленим обставинам справи щодо визначення розміру винагороди. Фактично сторони погодили - 9% від суми, перерахованої на розрахунковий рахунок клієнта на виконання рішення.          
На дату підписання Договору сторони не могли передбачити не тільки результат судових процесів за будь-якими судовими провадженнями, але і подальше існування Позивача як підприємства. Жодної достовірної інформації щодо сум, які підлягали присудженню до стягнення на користь клієнта, Сторони за договором не знали і знати не могли.
Господарський суд припустився порушення п. 2, 4 ч. 4 ст. 238 ГПК України, взагалі не зазначивши в рішенні: перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі; мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.
Судом не надано мотивованої оцінки тій обставині, що за приписами Порядку застосування системи електронних закупівель товарів, робіт і послуг, затвердженого рішенням Жовтоводської міської ради № 466-12(П)/ІІ від 09.09.2016, комунальні підприємства, які здійснювали закупівлю юридичних послуг, не були зобов`язані здійснювати закупівлю товарів, послуг та робіт із застосуванням системи електронних закупівель відповідно Порядку. В підпункті 2.3 пункту 2 Порядку значиться, що дія цього Порядку не поширюється на, зокрема, на юридичні, бухгалтерські послуги, які здійснюються на умовах аутсорсингу.
В порушення ч. 1 ст.74 ГПК України Позивачем не надано жодного доказу того, що посадові особи Позивача, в тому числі директори або члени тендерного комітету, які були призначені наказами Позивача №6 від 03.01.2019, які на думку Позивача, припустилися порушення Закону України "Про публічні закупівлі" та не опублікували передбачений Законом річний план або не оприлюднили в Системі звіт про укладений договір, були притягнуті до відповідальності.
Зазначає про безпідставність посилання господарського суду на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду у справах №160/8475/19 від 30.09.2020, № 120/1874/19-а від 29.10.2020, № 910/2197/18 від 14.02.2019.
Вважає, що Позивач не є "замовником" в розумінні Закону України "Про публічні закупівлі", бо здійснює підприємницько-комерційну діяльність відповідно до положень Статуту. Цей висновок робить з огляду на правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду про те, що до замовників належать юридичні особи, якщо їх діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, зокрема: по справі № 916/97/20 від 12.01.2021, № 916/96/20 від 16.12.2020; № 905/1793/17 від 08.05.2018; № 826/3911/17 від 31.01.2019.

Позивач, Комунальне підприємство "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання "Жовтоводської міської ради", проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення,   оскаржуване рішення – без змін. Зазначив, що Договір про надання правової допомоги б/н від 04.03.2019 та додаткові угоди до нього укладено за повного ігнорування та порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі". Укладенню договору не передувала процедура закупівлі, не зважаючи на те, що сума договору становить 861 566,52 грн., а замовником послуг є комунальне підприємство.
У тексті Договору навмисно не було вказано ціну договору з метою уникнення проведення визначеної законодавством процедури закупівлі. Вказані дії були вчинені колишнім директором підприємства ОСОБА_1 , який звільнений 16.04.2020 , а також продовжені колишнім директором ОСОБА_2 , який також звільнений 24.03.2020.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.02.2021 (колегія суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), судді Дармін М.О., Антонік С.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Адвокатського бюро "Рязанцева та партнери" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 у справі №904/5935/20; судове засідання призначено на 03.03.2021.
Через відпустку судді – члена колегії суддів Дарміна М.О. та з урахуванням п.2.4.6 Засад використання   автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, судове засідання, призначене на 03.03.2021,   не відбулось.           Ухвалою суд від 12.03.20221 розгляд справи призначено на 05.04.2021.
З урахуванням тимчасової непрацездатності судді – члена колегії суддів Антоніка С.Г., на підставі розпорядження керівника апарату здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Відповідно до витягу повторного автоматизованого розподілу судової справив між суддями від 30.03.2021 визначена колегія суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Дармін М.О. 
В судовому засіданні 05.04.2021 оголошено перерву до 26.04.2021. В судовому засіданні 26.04.2021 оголошено перерву до 19.05.2021.          
В судовому засіданні 19.05.2021 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частину постанову у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
04.03.2019 між Адвокатським бюро "Рязанцева та партнери" (адвокатським бюро) та КП "ВЖРЕО "Жовтоводської міської ради" (клієнтом) укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до п. 1.1. якого клієнт доручив, а адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу (далі – послуги) в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а клієнт зобов`язався своєчасно приймати і оплачувати надані послуги.
Згідно з п.п. 2.1.1 – 2.1.4,  п. 2.1. договору, в редакції додаткової угоди № 6 від 30.7.2019 адвокатське бюро, на підставі звернення клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги, у тому числі :
- по перевірці     відповідності     вимогам     українського     законодавства     внутрішніх документів клієнта, підготовці та правильному оформленні вказаних документів;
- по представленню     у встановленому порядку інтересів клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів;
- представленню в установленому порядку інтересів клієнта в державних органах, органах місцевого самоврядування і їх виконавчих органах, а також в інших установах, організаціях при розгляді питань щодо господарської діяльності клієнта.
Вартість послуг розраховується, виходячи з вартості однієї години надання послуг адвокатським бюро в рамках даного Договору, що складає суму в розмірі 750,00 грн.
Відповідно до п.п. 3.1.3., 3.1.4. п.3.1. договору клієнт приймає на себе наступні зобов`язання: оплачувати витрати, необхідні для виконання його доручень; оплачувати юридичну допомогу у відповідності до умов розділу 4 договору.

07.03.2019 між адвокатським бюро та клієнтом підписано додаткову угоду №1 до договору, відповідно до п. 1 якої сторони, на виконання п. 4.2 договору, погодили, що адвокатське бюро надає послуги клієнту по супроводу в господарських судах різних інстанцій     господарської     справи № 904/930/18 про стягнення з Виконавчого     комітету Жовтоводської міської ради на користь клієнта різниці між встановленим розміром тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво житлово-комунальних послуг за період з 01.03.2015 по 31.05.2015.
Пунктами 2.1., 2.2. цієї додаткової угоди сторони погодили вартість послуг (гонорар) та порядок внесення гонорару: 
-          щодо супроводу в апеляційній судовій інстанції за період з дати підписання цієї додаткової угоди №1 від 07.03.2019 до винесення     рішення по справі №904/930/18 Центральним апеляційним господарським судом вартість послуг (гонорар) складає 15 500 грн. та перераховується клієнтом адвокатському бюро не пізніше дати винесення рішення по справі; виконання наданих послуг оформлюється актами здачі-приймання послуг, які підписуються сторонами;
-          щодо супроводу (за необхідності) справи №904/930/18 в касаційній     інстанції - сторони обумовлюють вартість послуг (гонорару) та порядок його внесення додатково шляхом укладання відповідної додаткової угоди. 
Відповідно до п.п. 2.3. додаткової угоди сторони погодили, що клієнт сплачує адвокатському бюро додатково винагороду (премію) в розмірі 9 процентів від суми, перерахованої на розрахунковий рахунок клієнта на виконання рішення по справі № 904/930/18. Премія перераховується адвокатському бюро протягом 30 календарних днів з дати зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок клієнта.
25.03.2019 сторонами було підписано додаткову угоду №1/1 до договору, згідно з якою додаткова угода №1 від 07.03.2019 доповнена наступними умовами:
1) "Вартість послуг (гонорар) адвокатського бюро за підготовку позиції клієнта та супровід його інтересів згідно ухвали від 05.03.2019 Господарського суду Дніпропетровської області по заяві відповідача про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, складає 5250 грн. Виконання наданих послуг оформлюється актом здачі-приймання послуг, що підписується сторонами.";
2) "В разі набрання рішенням суду по справі №904/930/18 законної сили, позитивним ефектом від якого буде присудження до стягнення на користь клієнта грошових коштів, судове рішення сприймається сторонами, в тому числі, як оцінка якості наданих послуг та успіху вжитих адвокатським бюро дій по супроводу справи №904/930/18 в судах господарської юрисдикції України. 
Тому, в разі набрання вказаним рішенням законної сили, позитивним ефектом від якого буде присудження до стягнення на користь клієнта грошових коштів:
- розмір гонорару дорівнює 9 відсоткам від суми грошових коштів, присуджених судом до стягнення на користь клієнта різниці між встановленим розміром тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво житлово-комунальних послуг, зазначеної в рішенні по справі, що вступить в законну силу;
- розмір гонорару зменшується на суму грошових коштів, фактично сплачених адвокатському бюро за супровід справи №904/930/18 в апеляційній, касаційній інстанціях судів господарської юрисдикції України".
Гонорар перераховується на розрахунковий рахунок адвокатського бюро частинами на умовах розстрочення платежу протягом 360 календарних днів з дати вступу рішення по справі №904/930/18 в законну силу.
Перерахування частин гонорару на умовах розстрочення платежу оформлюється актами здачі-приймання послуг, що підписуються сторонами".

04.03.2019 між адвокатським бюро та клієнтом   підписано додаткову угоду№2 до договору, відповідно до п. 1 якої сторони, на виконання п. 4.2 договору, погодили, що адвокатське бюро надає послуги клієнту по супроводу в господарських судах різних інстанцій     господарської     справи № 904/2263/18 про стягнення з Виконавчого     комітету Жовтоводської міської ради на користь клієнта витрат у розмірі 3 317  954,19 грн. за період з 01.06.2015 по 31.08.2015.
Пунктами 2.1., 2.2. цієї додаткової угоди сторони погодили вартість послуг (гонорар) та порядок внесення гонорару: 
-          щодо супроводу в першій інстанції за період з дати підписання цієї Додаткової угоди № 2 від 04.03.2019 року до винесення рішення по справі № 904/2263/18 Господарським судом Дніпропетровської області – складає 4  000,00 грн. та перераховується клієнтом адвокатському бюро не пізніше дати винесення рішення по справі; виконання наданих послуг оформлюється актами здачі-приймання послуг, які підписуються сторонами;
-          щодо супроводу (за необхідності) справи в касаційній     інстанції - сторони обумовлюють вартість послуг (гонорару) та порядок його внесення додатково шляхом укладання відповідної додаткової угоди. 
Відповідно до п.п. 2.3. додаткової угоди сторони погодили, що клієнт сплачує адвокатському бюро додатково винагороду (премію) в розмірі 9 процентів від суми, перерахованої на розрахунковий рахунок клієнта на виконання рішення по справі № 904/2263/18. Премія перераховується адвокатському бюро протягом 30 календарних днів з дати зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок клієнта.
10.06.2019 року сторонами підписано додаткову угоду№2.1 до договору, згідно з якою вартість послуг (гонорар) щодо супроводу в першій інстанції за період з дати підписання цієї Додаткової угоди до винесення рішення по справі № 904/2263/18 Господарським судом Дніпропетровської області – складає 10 125,00 грн. та перераховується клієнтом адвокатському бюро не пізніше дати винесення рішення по справі.
Відповідно до п.п. 2.3. додаткової угоди № 2.1 сторони погодили, що клієнт сплачує адвокатському бюро додатково винагороду (премію) в розмірі 9 % від суми, зазначеної в рішенні по справі, яке вступить в законну силу. Премія перераховується адвокатському бюро протягом 360 календарних днів з дати вступу рішення в законну силу.
16.12.2019 сторонами підписано додаткову угоду № 2.2, за змістом якої п. 2.3. Додаткової угоди № 2 та п. 2.3. додаткової угоди № 2.1 викладено в наступній редакції: 
“ 2.3 В раз набрання рішення суду законної сили по справі № 904/2263/18, позитивним ефектом від якого буде присудження до стягнення на користь Клієнта грошових коштів, - судове рішення сприймається Сторонами, в тому числі як оцінка якості наданих послуг та успіху вжитих адвокатським бюро дії по супроводу справи № 904/2263/18 в судах господарської юрисдикції України. Тому, в разі набрання рішення суду законної сили по справі № 904/2263/18, позитивним ефектом від кого буде присудження до стягнення на користь Клієнта грошових коштів:
2.3.1 розмір гонорару дорівнює9% від суми грошових коштів, присуджених судом до стягнення на користь Клієнта різниці між встановленим розміром тарифів та економічно-обґрунтованими витратами на виробництво житлово-комунальних послуг, зазначеної в рішенні по справі, що вступило в законну силу:
2.3.2 розмір гонорару, вказаний в п. 2.3.1 цієї Додаткової угоди, зменшується на суму грошових коштів, фактично сплачених Адвокатському бюро за супровід справи № 904/2263/18 в апеляційній, касаційній інстанціях судів господарської юрисдикції”.
“ 2.4 Гонорар перераховується на розрахунковий рахунок Адвокатського бюро протягом 90 календарних днів з дати вступу рішення по справі № 904/2263/18 в законну силу”.  

04.03.2019 сторонами підписано додаткову угоду №3 до договору, відповідно до п. 1 якої сторони, на виконання п. 4.2 договору, погодили, що адвокатське бюро надає послуги клієнту по супроводу в господарських судах різних інстанцій     господарської справи № 904/5441/18 про стягнення з Виконавчого     комітету Жовтоводської міської ради на користь клієнта матеріальних втрат у сумі 2    893    222,42 грн.
Пунктами 2.1., 2.2. цієї додаткової угоди сторони погодили вартість послуг (гонорар) та порядок внесення гонорару: 
-          щодо супроводу в першій інстанції за період з дати підписання цієї Додаткової угоди № 3 від 04.03.2019 року до винесення рішення по справі № 904/5441/18 Господарським судом Дніпропетровської області – складає 22 000,00 грн. та перераховується клієнтом адвокатському бюро не пізніше дати винесення рішення по справі; виконання наданих послуг оформлюється актами здачі-приймання послуг, які підписуються сторонами;
-          щодо супроводу (за необхідності) справи в касаційній     інстанції - сторони обумовлюють вартість послуг (гонорару) та порядок його внесення додатково шляхом укладання відповідної додаткової угоди. 
Відповідно до п.п. 2.3. додаткової угоди № 3 сторони погодили, що клієнт сплачує адвокатському бюро додатково винагороду (премію) в розмірі 9 процентів від суми, перерахованої на розрахунковий рахунок клієнта на виконання рішення по справі № 904/5441/18. Премія перераховується адвокатському бюро протягом 30 календарних днів з дати зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок клієнта.
25.10.2019 сторони підписали додаткову угоду № 3.1.1 до договору, згідно з якою виклали умови Додаткової угоди № 3 та 3.1 в новій редакції, яка передбачає сплату гонорару Адвокатському бюро в розмірі 9 % від суми грошових коштів, присуджених на користь Клієнта за рішенням суду у справі № 904/5441/18, з його оплатою протягом 90 календарних днів з дати набрання  рішенням законної сили.

В такий самий спосіб, сторонами було укладено Додаткову угоду № 5 від 10.06.2019, та Додаткову угоду № 5.01 від 10.10.2019, якими визначено вартість та порядок внесення гонорару за підготовку та супровід адвокатським бюро позову про стягнення з  Виконавчого   комітету Жовтоводської міської ради на користь клієнта матеріальних втрат в розмірі 9  572 961,35 грн. (справа № 904/3190/19), та передбачено, що супровід справи в суді першій інстанції становить 21    000,00 грн., розмір гонорару –9% від суми грошових, присуджених на користь клієнта за рішенням суду у справі № 904/3190/19, яке набрало законної сили.

Звертаючись з даним позовом до суду, Позивач вважає, що Договір про надання правової допомоги від 04.03.2019 та всі додаткові угоди до нього, укладені всупереч вимог    ст. 203 Цивільного кодексу України та з грубим порушенням Закону України "Про публічні закупівлі", у зв`язку з чим, повинні бути визнаними недійсними.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи ціну позову у справах № 904/930/18, № 904/2263/18, № 904/5441/18, № 904/3190/19, послуги із супроводу яких мав надавати Відповідач на підставі спірного договору, а також  визначений договором розмір винагороди (9% від присуджених до стягнення сум), слід дійти висновку, що вартість предмета закупівлі за договором про надання правової допомоги від 04.03.2019, значно перевищувала 200 тисяч гривен, а отже, зазначений договір підлягав укладенню із застосуванням процедур, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі”.

Колегія суддів частково погоджується з таким мотивуванням рішення суду першої інстанції з наступних підстав.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права може бути визнання правочину недійсним. 
Згідно із ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. 
Також, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Відповідно до ч. 1    ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
За загальним правилом, предметом договору про надання послуг є вчинення виконавцем певних дій (наприклад, надання телефонних каналів для зв`язку, надання електромережі для поставки електрики тощо) або здійснення певної діяльності (надання туристичних послуг).
Відповідно до   ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
За приписами п.4 ст.1, ч.ч.3, 5 ст.27 Закону договір про надання правової допомоги ? домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.  Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити  Конституції України  та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. 
Аналіз умов спірного договору, додаткових угод до нього та наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що договір про надання правової допомоги від 04.03.2019 за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України “Про публічні закупівлі” (в редакції на момент укладання спірного договору – 04.03.2019) замовники - органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак:
- юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів;
- органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи;
- у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

Відповідно до ст. 78 ГК України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління (ч. 1).
Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами (ч. 2).
Найменування комунального унітарного підприємства повинно містити слова "комунальне підприємство" та вказівку на орган місцевого самоврядування, до сфери управління якого входить дане підприємство (ч. 5).                    
Згідно статуту Комунального підприємства “Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання” Жовтоводської міської ради”, підприємство створено виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради, утримує на своєму балансі споруди та інше майно, що перебуває у власності Жовтоводської міської територіальної громади (п. 1.1 Статуту). 
Засновником Підприємства є Жовтоводська міська рада (п. 1.3 Статуту).
Майно Підприємства є спільною власністю територіальної громади міста Жовті Води і закріплюється за ним на праві повного господарського відання (п. 5.2 Статуту). 
Тобто, єдиним засновником Позивача є орган місцевого самоврядування - Жовтоводська міська рада, через що у статутному капіталі Позивача комунальна частка перевищує 50 відсотків.
Позивач, який є комунальним унітарним підприємством, входить до сфери управління Жовтоводської міської ради, яка є представником власника - Жовтоводської територіальної громади і виконує її функції у межах, визначених Господарським Кодексом України та іншими законодавчими актами.
Таким чином, Комунальне підприємство “Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання” Жовтоводської міської ради”, власником якого є територіальна громада міста Жовті Води в особі Жовтоводської міської ради, наділено обов`язковими ознаками замовника, визначеними пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України “Про публічні закупівлі”.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що Позивач здійснює свою діяльність на промисловій та комерційній основі, що виключає наявність у підприємства статусу замовника в розумінні Закону України “Про публічні закупівлі”, а також його доводи із приводу здійснення Позивачем закупівлі виключно за рахунок власних коштів підприємства, отриманих внаслідок ведення господарської діяльності на комерційній основі, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.
Діяльність не є комерційною чи промисловою у разі, якщо держава, органи місцевого самоврядування при забезпечення певної державної чи суспільної потреби керуються іншими мотивами ніж прибутковість. Така діяльність не залежить від економічних ризиків і витрат на неї.
Колегія суддів бере до уваги, що при укладанні оспорюваного договору про надання правничої допомоги позивач не мав на меті отримання прибутку. 
Так, відповідно до п. 2.1 Статуту Позивача Підприємство створено для здійснення діяльності по наданню послуг з метою задоволення населення в якісному утриманні житлового фонду, об`єктів благоустрою міста, які знаходяться на його балансі, інших комунальних послуг.
Отже, основною метою діяльності Позивача є - задоволення населення Жовтоводської територіальної громади в якісному утриманні житлового фонду, а не отримання прибутку на промисловій та комерційній основі.
Такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справах № 160/8475/19 від 30.09.2020, № 120/1874/19-а від 29.10.2020, в яких суд касаційної інстанції дійшов висновків, що комунальні підприємства, як юридичні особи, у статутному капіталі яких комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків, і управління якими здійснює орган місцевого самоврядування, наділені обов`язковими ознаками замовника, визначеними пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України “Про публічні закупівлі”.
Посилання Відповідача на підтвердження своєї позиції на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах по справі № 916/97/20 від 12.01.2021, № 916/96/20 від 16.12.2020 є недоречними та навпаки підтверджують висновок господарського суду, оскільки у цих справах Верховний Суд дійшов висновку, що   Державне підприємство Міністерства оборони України "Одеський завод будівельних матеріалів" є замовником в розумінні Закону України “Про публічні закупівлі”.

Згідно з ч. 1  ст. 2 Закону України “Про публічні закупівлі” цей Закон застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.
Пунктами 4.1, 4.2. Договору від 04.03.2019 передбачено, що в міру виникнення необхідності в наданні послуг клієнт звертається до адвокатського бюро у письмовій або усній формі. Адвокатське бюро на підставі підписаних сторонами додаткових угод до договору, які містять всі узгоджені сторонами питання щодо надання послуг та їх оплати відповідно до звернень, в необхідні та достатні терміни надає послуги відповідно до умов договору.
Розділом 5 договору визначено порядок розрахунків. Так, згідно з п.п. 5.1.- 5.5. договору винагорода (гонорар) адвокатського бюро вказується сторонами в додаткових угодах, які складені в порядку, визначеному в п. 4.2. цього договору.
Клієнт зобов`язується перерахувати адвокатському бюро винагороду (гонорар) в термін, зазначений в підписаних сторонами додаткових угодах.
За результатами надання послуг сторони підписують акти здачі-приймання послуг, в яких можуть зазначати, в тому числі, кількість годин надання адвокатським бюро юридичних послуг, а також вартість фактичних витрат адвокатського бюро, понесених при наданні послуг.
Акт здачі-приймання послуг вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокатському бюро письмові аргументовані заперечення на акт.
В акті, передбаченому в п. 5.3. договору, сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість юридичної допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акту.
Таким чином, Договір від 04.03.2019 за своїм змістом є рамковою угодою, тобто правочином, який укладається одним чи кількома замовниками (централізованими закупівельними організаціями) у порядку, встановленому цим Законом, з одним чи кількома учасниками процедури закупівлі з метою визначення основних умов закупівлі окремих товарів і послуг для укладення відповідних договорів про закупівлю протягом строку дії рамкової угоди (п. 21 ст. 1 Закону України “Про публічні закупівлі”).
Отже, умови безпосередньо Договору від 04.03.2019 жодним чином не суперечать чинному законодавству, в тому числі приписам та процедурам Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки ціна договору та порядок розрахунків вказується за умовами правочину не в самому договорі, а в додаткових угодах до нього.
Так само не суперечать чинному законодавству й умови Додаткової угоди № 6 від 30.07.2019, якою визначено вартість послуг за одну годину у розмірі 750,00 грн. та порядок внесення гонорару.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що відсутні підстави для визнання недійсними безпосередньо Договору від 04.03.2019 та Додаткової угоди № 6 від 30.07.2019, через що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Щодо інших додаткових угод колегія суддів зазначає наступне.
Підписаними сторонами додатковими угодами визначено, що вартість послуг за договором (вартість предмета закупівлі), складається з фіксованих сум за супровід Адвокатським бюро справ № 904/930/18, № 904/2263/18, № 904/5441/18, № 904/3190/19, а також, з додаткової винагороди (премії) у розмірі 9% від сум, присуджених до стягнення на користь клієнта за рішеннями суду по вказаних вище справах, які набрали законної сили.
Так, за додатковою угодою №1 від 07.03.2019 сторони погодили, що адвокатське бюро надає послуги клієнту по супроводу в господарських судах різних інстанцій господарської справи № 904/930/18 про стягнення з Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради на користь клієнта різниці між встановленим тарифом та обґрунтованими у розмірі 3  317  954,19 грн.
Додаткову винагороду (премію) визначили в наступному розмірі:
- 9 % від суми, перерахованої на розрахунковий рахунок клієнта на виконання рішення по справі № 904/930/18 (Додаткова угода № 1 від 07.03.2019);
- 9 % від суми грошових коштів, присуджених судом до стягнення на користь Клієнта (додаткова угода № 1.1 від 25.03.2019).
Таким чином, сторони погодили, що максимальний розмір додаткової винагороди (премії) за додатковою угодою № 1 від 07.03.2019 може скласти 298  615,86 грн. (3  317  954,19 грн. х 9%).

За додатковою угодою №2 від 04.03.2019 сторони погодили, що адвокатське бюро надає послуги клієнту по супроводу в господарських судах різних інстанцій господарської справи № 904/2263/18 про стягнення з Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради на користь клієнта витрат у розмірі 3  317  954,19 грн. за період з 01.06.2015 по 31.08.2015.
Додаткову винагороду (премію) визначили в наступному розмірі:
- 9 % від суми, перерахованої на розрахунковий рахунок клієнта на виконання рішення по справі № 904/2263/18 (Додаткова угода № 2 від 04.03.2019);
- 9 % від суми, зазначеної в рішенні по справі, яке вступить в законну силу (додаткова угода №2.1 від 10.06.2019);
- 9% від суми грошових коштів, присуджених судом до стягнення на користь Клієнта (додаткова угода № 2.2 від 16.12.2019).
Таким чином, сторони погодили, що максимальний розмір додаткової винагороди (премії) за додатковою угодою №2 від 04.03.2019 може скласти 298  615,86 грн. (3  317  954,19 грн. х 9%).           

За додатковою угодою №3 від 04.03.2019 сторони погодили, що адвокатське бюро надає послуги клієнту по супроводу в господарських судах різних інстанцій господарської справи № 904/5441/18 про стягнення з Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради на користь клієнта матеріальних витрат у сумі 2  893  222,42 грн.
Додаткову винагороду (премію) визначили в наступному розмірі:
- 9 % від суми, перерахованої на розрахунковий рахунок клієнта на виконання рішення по справі № 904/5441/18 (Додаткова угода № 3 від 04.03.2019);
- 9 % від суми грошових коштів, присуджених судом до стягнення на користь Клієнта (додаткова угода № 3.1.1 від 25.10.2019).
Таким чином, сторони погодили, що максимальний розмір додаткової винагороди (премії) за додатковою угодою № 3 від 04.03.2019 може скласти 260  390,01 грн. (2  893  222,42 грн. х 9%).

За додатковою угодою №5 від 10.06.2019 сторони погодили, що адвокатське бюро надає послуги клієнту по супроводу в господарських судах різних інстанцій господарської справи про стягнення з Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради на користь клієнта різниці між встановленим тарифом та економічно-обґрунтованим тарифом у сумі 9  572  961,35 грн. (справа № 904/3190/19)
Додаткову винагороду (премію) визначили в наступному розмірі:
- 9 % від суми, зазначеної в рішенні по справі, яке вступить в законну силу (додаткова угода № 5 від 10.06.2019);
- 9 % від суми грошових коштів, присуджених судом до стягнення на користь Клієнта (додаткова угода № 5.0.1 від 10.10.2019).
Таким чином, сторони погодили, що максимальний розмір додаткової винагороди (премії) за додатковою угодою № 5 від 10.06.2019 може скласти  861  566,51 грн. (9  572  961,35 грн. х 9%).

Колегія суддів констатує, що за остаточною редакцією усіх додаткових угод (№1, 2, 3, 5) та навіть за первісною редакцією додаткової угоди № 5 розмір додаткової винагороди (премії) адвокатського бюро сторони визначили саме - 9 % від суми грошових коштів, присуджених судом до стягнення. Вищенаведеним спростовуються доводи заявника апеляційної скарги про те, що фактично сторони погодили суму гонорару у розмірі - 9% від суми, перерахованої на розрахунковий рахунок клієнта на виконання рішення суду. 
Також колегія суддів констатує, що максимальний розмір додаткової винагороди (премії) за кожною із додаткових угод перевищує 200 тисяч гривень.

Доводи Відповідача про те, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку, що при розрахунках ціни спірного Договору сторонам необхідно було враховувати ціну позову у справах № 904/930/18, № 904/2263/18, №904/5441/18, № 904/3190/19, є безпідставними, оскільки спростовуються змістом самих додаткових угод, відповідно до яких розмір гонорару залежить від суми грошових коштів, присуджених судом до стягнення. А суми грошових коштів, присуджених судом до стягнення, прямо-пропорційні ціні позову у кожній із справ: № 904/930/18, № 904/2263/18, №904/5441/18, № 904/3190/19. 

Таким чином, враховуючи ціну позову у кожній із справ: № 904/930/18, № 904/2263/18, № 904/5441/18, № 904/3190/19, послуги із супроводу яких мав надавати Відповідач на підставі спірного договору, а також  визначений додатковими угодами № 1, 2, 3 та 5 розмір винагороди (9% від присуджених до стягнення сум), господарський суд прийшов до правильного висновку, що вартість предмета закупівлі за кожною із вищезазначених додаткових угод до Договору про надання правової допомоги від 04.03.2019 значно перевищувала 200 тисяч гривен, а отже додаткові угоди № 1 від  07.03.2019, № 2 від 04.03.2019, № 3 від 04.03.2019, № 5 від 10.06.2019 підлягали укладенню із застосуванням процедур, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі”.   
При цьому, колегія суддів зауважує, що під час укладення додаткових угод, в яких визначено розмір оплати за надані Відповідачем послуги правової допомоги, сторони мали достовірну інформацію щодо сум, які підлягали присудженню до стягнення на користь клієнта, адже провадження у більшості зі справ, було відкрито, ще до їх укладення. Більш того, у самих додаткових угодах було зазначено про розмір матеріальних вимог клієнта до Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради.
Тобто сторони усвідомлювали, що вартість предмета закупівлі перевищує визначену ч. 1  ст. 2 Закону України “Про публічні закупівлі” суму.
Вищенаведеним спростовуються доводи заявника апеляційної скарги про те, що жодної достовірної інформації щодо сум, які підлягали присудженню до стягнення на користь клієнта, Сторони за договором не знали і знати не могли.

Згідно ч. 7 ст.  2 Закону  "Про публічні закупівлі"  забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом, та укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.
Отже, оскільки під час укладення зазначених вище додаткових угод до Договору від 04.03.2019 не було дотримано передбачену Законом України "Про публічні закупівлі" процедуру, слід визнати, що додаткові угоди № 1 від  07.03.2019, № 2 від 04.03.2019, № 3 від 04.03.2019, № 5 від 10.06.2019 та доповнення до них суперечить вимогам наведеного закону, що є підставою для визнання їх недійсним за правилами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 лютого 2019 року у справі №    910/2197/18.

Колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що додаткові угоди № 1 від  07.03.2019, № 2 від 04.03.2019, № 3 від 04.03.2019, № 5 від 10.06.2019 до Договору містять відкладальну обставину, оскільки визначення розміру премії, а також виникнення обов`язку перерахування премії було обумовлено саме відкладальними обставинами.
Тобто умови додаткових угод відповідають вимогам ст. 212 ЦК України, якою визначено, що якщо правочин вчинений під відкладальною обставиною, права та обов`язки сторін правочину виникають або змінюються не з моменту його вчинення, а відкладаються на майбутнє і пов`язуються з моментом настання обумовленої обставини.
В той же час, підстави, з якими закон пов`язує визнання недійсним конкретного договору, не залежать від моменту виникнення у сторін прав та обов`язків за цим договором, фактичного виконання чи невиконання договору. 
До того ж, оспорювані додаткові угоди визнається недійсним з підстав, які існували на момент їх укладення, а не виконання (можливого виконання).
Крім того, сфера застосування Закону України "Про публічні закупівлі" не передбачає виключень щодо укладання правочинів із відкладальною умовою.
Так, частиною 5 ст. 3 Закону передбачені випадки, за наявності яких дія цього Закону не застосовується, серед яких випадок укладання правочинів із відкладальною умовою – відсутній. 

Заявник апеляційної скарги посилається на Порядок застосування системи електронних закупівель товарів, робіт і послуг, затвердженого рішенням Жовтоводської міської ради № 466- 12(П)/ІІ від 09.09.2016 (далі - Порядок), за приписами якого комунальні підприємства, які здійснювали закупівлю юридичних послуг, не були зобов`язані здійснювати закупівлю товарів, послуг та робіт із застосуванням системи електронних закупівель відповідно Порядку.
В підпункті 2.3 пункту 2 Порядку значиться, що дія цього Порядку не поширюється, зокрема, на юридичні, бухгалтерські послуги, які здійснюються на умовах аутсорсингу.
В той же час, обов`язок здійснення Позивачем закупівлі товарів, послуг та робіт із застосуванням системи електронних закупівель відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", передбачений безпосередньо Законом України "Про публічні закупівлі". Тому відсутність цього обов`язку у регіональному нормативному акті, не звільняє сторони від виконання вимог Закону. 

За інформацією Позивача, наведеною у відзиві на апеляційну скаргу, директори Позивача, які припустилися порушення Закону України "Про публічні закупівлі", були притягнуті до дисциплінарної відповідальності та звільнені (директор підприємства ОСОБА_1 звільнений 16.04.2020, директор ОСОБА_2 , звільнений 24.03.2020).
В той же час, факт притягнення чи не притягнення посадових осіб Позивача, в тому числі директора або членів тендерного комітету, до відповідальності за порушення Закону України "Про публічні закупівлі", жодним чином не вливає на наявність чи відсутність підстав визнання недійсним договору з причини невідповідності змісту договору акту цивільного законодавства.

Відповідно до преамбули Закону України "Про публічні закупівлі" метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Закупівлі здійснюються за такими принципами:
- добросовісна конкуренція серед учасників;
- максимальна економія та ефективність;
- відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель;
- недискримінація учасників;
- об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій;
- запобігання корупційним діям і зловживанням (ст. 3 Закону).
За наведених обставин додаткові угоди № 1 від  07.03.2019, № 2 від 04.03.2019, № 3 від 04.03.2019, № 5 від 10.06.2019 до Договору від 04.03.2019 та доповнення до них, які укладені між Комунальним підприємством "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання "Жовтоводської міської ради" та Адвокатським бюро "Рязанцева та партнери" без проведення процедур публічних закупівель, порушують права та охоронювані законом інтереси Позивача щодо конкурентного середовища при закупівлі послуг; права на максимальну економію та ефективність використання коштів (у випадку проведення тендерної процедури гонорар успіху міг бути меншим або його взагалі могло не бути); щодо запобігання корупційним діям і зловживанням.
Вищенаведеним спростовуються доводи заявника апеляційної скарги про відсутність реального порушення прав або інтересів Позивача при укладанні спірного правочину.
Ці додаткові угоди є такими, що суперечить положенням ч.ч. 1, 7  ст. 2  Закону України “Про публічні закупівлі” і підлягають визнанню недійсним на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України.
Таким чином, надавши оцінку наведеним вище обставинам та встановивши, що додаткові угоди № 1 від  07.03.2019, № 2 від 04.03.2019, № 3 від 04.03.2019, № 5 від 10.06.2019 до Договору від 04.03.2019 та доповнення до них укладені з порушенням вимог діючого законодавства з питань державних закупівель, та всупереч інтересів комунального підприємства, суд першої інстанції підставно визнав обґрунтованими доводи Позивача щодо наявності підстав для визнання цих додаткових угод недійсними.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. 
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.
Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 Цивільного кодексу України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. 
Комунальне підприємство "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання "Жовтоводської міської ради" звернулося до суду за захистом свого порушеного права на здійснення ефективних та прозорих публічних закупівель; на запобігання проявам корупції у цій сфері. За результатами розгляду цієї вимоги суд першої інстанції відновив порушене право Позивача.
З огляду на викладене, доводи Відповідача про те, що господарський суд в порушення приписів п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України не звернув уваги на зловживання правом з боку Позивача та не закрив провадження у справі за відсутності предмету спору, є безпідставними.

З огляду на викладене, Центральний апеляційний господарський суд вважає, що висновки суду першої інстанції щодо визнання недійсними безпосередньо Договору від 04.03.2019 та Додаткової угоди № 6 від 30.07.2019 не відповідають фактичним обставинам справи, через що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
В іншій частині суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні решти апеляційної скарги слід відмовити.
Зважаючи на результати вирішення спору, за якими рішення відбулось на користь обох сторін, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у даній справі покладаються на позивача та відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд, -    
                                                            
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адвокатського бюро "Рязанцева та партнери", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 у справі №904/5935/20 – задовольнити частково.
Рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 у справі №904/5935/20 – скасувати.
Прийняти нове рішення у справі, яким визнати недійсними додаткові угоди до договору про надання правової допомоги від 04.03.2019, а саме: додаткові угоди від 07.03.2019 № 1, від 25.03.2019 № 1/1, від 04.03.2019 № 2, від 10.06.2019 № 2.1., від 16.12.2019 № 2.2., від 04.03.2019 № 3, від 10.06.2019 № 3.1, від 25.10.2019 № 3.1.1., від 10.06.2019 № 5, від 10.10.2019 № 5.01, укладені між Комунальним підприємством "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання "Жовтоводської міської ради" (код ЄДРПОУ 20202467) та Адвокатським бюро "Рязанцева та партнери" (код ЄДРПОУ 42795003).
В решті позовних вимог – відмовити. 
Стягнути з Адвокатського бюро "Рязанцева та партнери", м. Дніпро на користь Комунального підприємства "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання "Жовтоводської міської ради", м. Жовті Води 1051,00 грн судового збору за подачу позову. 
Стягнути з Комунального підприємства "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання "Жовтоводської міської ради" на користь Адвокатського бюро "Рязанцева та партнери" , м. Дніпро 1576,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. 
Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повне рішення складено та підписано 28.05.2021.          

Головуючий суддя                                                                                           О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                              О.В. Березкіна

Суддя                                                                                                                         М.О. Дармін