ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
Верховний Суд  колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за участю:
секретаря судового засідання   ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
захисника                                        ОСОБА_6 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу з доповненнями захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року та вирок Запорізького апеляційного суду від 02 липня 2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с Зарічне, Скопінського району, Рязанської області, Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 286 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі статті 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 40 000 грн моральної шкоди, а також витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн, всього 45 000 грн. У задоволені позовних вимог ОСОБА_8 до ГРУ ПрАТ "Українська Пожежна Страхова Компанія" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі                120 000 грн. У задоволені позовних вимог ОСОБА_9 , яка діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 , до ГРУ ПрАТ "Українська Пожежна Страхова Компанія" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 150 000 грн.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 120 000 грн моральної шкоди. У задоволені позовних вимог ОСОБА_11 до ГРУ ПрАТ "Українська Пожежна Страхова Компанія" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.
Згідно з вироком, 07 серпня 2016 року о 23.20 год., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», рухаючись по проїзній частині пр Будівельників в м Енергодар, Запорізької області, в порушення вимог пунктів 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, перед зміною напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав перевагу в русі мотоциклу «Musstang MT250-10B», що рухався по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоциклу ОСОБА_12 та його пасажир ОСОБА_13 отримали тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили їх смерть.
Вироком Запорізького апеляційного суду від 02 липня 2020 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині звільнення від відбування основного покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК скасовано; ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_7 покарання за частиною 3 статті 286 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Вимоги касаційної скарги з доповненнями і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_6 не погоджується з судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, вимагає їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Так, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону захисник убачає, зокрема, у тому, що у суді першої інстанції не доведено винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 286 КК, не встановлено об`єктивну сторону складу інкримінованого йому злочину, а апеляційним судом необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотань сторони захисту щодо повторного дослідження доказів, допиту експерта та призначення повторної інженерно-транспортної експертизи для підтвердження обставин провадження, які були встановлені при проведенні слідчих експериментів зі свідками, що й позбавило суд можливості встановити відсутність причинного зв`язку між діями засудженого та наслідками події злочину. В обґрунтування своєї позиції захисник посилається, зокрема, на висновок судово-медичної експертизи №246 від 08 серпня 2016 року, яким було встановлено наявність середньої тяжкості алкогольного сп`яніння у загиблого ОСОБА_12 на момент події злочину, висновок інженерно-транспортної експертизи №651/16 від 14 вересня 2016 року, яким було встановлено той факт, що дії водія ОСОБА_12 з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.
Захисник також убачає порушення в тому, що відносно ОСОБА_12 по факту ДТП, в результаті якої загинула пасажирка ОСОБА_13 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК, інформація була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР) за №12016080160001609 від 30 вересня 2016 року, а провадження було закрите за постановою Енергодарської місцевої прокуратури від 25 січня 2017 року у зв`язку зі смертю ОСОБА_12 .
Зазначені захисником ОСОБА_6 порушення обумовили неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та, відповідно, призвели до призначення покарання, яке не відповідає особі засудженого, адже, на думку адвоката, ОСОБА_7 добровільно відшкодував значну частину шкоди потерпілим, а заяви потерпілих про те, що у його діях відсутнє щире каяття та про те, що він, навіть, не просив у них пробачення не відповідають дійсності.
У доповненнях до касаційної скарги захисник, посилаючись на постанову об`єднаної палати Верховного Суду від 22 лютого 2021 року (справа № 754/7061/15; провадження №51-4584кмо18), зазначає також про відсутність у матеріалах кримінального провадження відповідної постанови про призначення прокурора (групи прокурорів) у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12017150000000883 щодо ОСОБА_7 , а тому, згідно з правовим висновком, викладеним у зазначеній постанові Верховного Суду, результати всіх процесуальних дій, проведених під процесуальним керівництвом прокурора, який не мав на те законних повноважень, слід вважати недопустимими доказами по справі.
Крім цього, у своїй касаційній скарзі та доповненнях до неї захисник посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Заперечень на касаційну скаргу з доповненнями від учасників судового провадження не надходило. 
Позиції учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав вимоги касаційної скарги з доповненнями у повному обсязі за доводами, викладеними у ній. 
Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог касаційної скарги з доповненнями захисника, вважає їх необґрунтованими.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги з доповненнями, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та  процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не  було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до приписів статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Суд зауважує, що аргументи сторони захисту щодо незгоди з оцінкою доказів судом, оскарження встановлених за результатами судового розгляду фактів з викладенням власної версії подій стосуються по суті невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що, згідно з приписами статті 438 КПК, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Відповідно до приписів статті 404 КПК, апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку щодо його відповідності нормам кримінального та процесуального законів, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам. Згідно з вимогами статті 419 КПК в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено, зокрема, суть апеляційної скарги та докладні мотиви прийнятого рішення, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення – підстави, на яких її визнано необґрунтованою. Зважаючи на приписи закону, суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. 
Суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції (частина 1 статті 409 КПК), і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених положеннями статті 404 КПК. Недотримання вказаних положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.
Як свідчить усталена судова практика, у випадках, коли передбачені статтею 286 КК суспільно-небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною  порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків (пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 19 грудня 2008 року)).
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відносно ОСОБА_12 30 вересня 2016 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за  №12016080160001609 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК, яке було закрито у зв`язку із його смертю. При обґрунтуванні рішення про закриття кримінального провадження прокурор, серед іншого, послався на висновок інженерно-транспортної експертизи № 651/16 від 14 вересня 2016 року, яким встановлено, що дії водія ОСОБА_12 не відповідають вимогам пунктів 12.4, 12.9, 12.3 Правил дорожнього руху України; з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою; в умовах даної пригоди водій мотоцикла «Musstang MT250-10B», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 мав технічну можливість уникнути зіткнення екстреним гальмуванням з зупинкою мотоцикла до місця зіткнення при русі з дозволеною швидкістю у населених пунктах (Т. 1 а.п. 199-202).
Таким чином, кримінальне провадження щодо ОСОБА_12 закрито з нереабілітуючих підстав. Постанова про закриття провадження набрала законної сили і не була оскаржена з метою реабілітації особи.
Факт неправомірних дій загиблого встановлений і вироком суду першої інстанції, який зазначив: «В цей же час, в зустрічному напрямку, зі швидкістю не менше 87,3 км/год., що перевищує дозволену швидкість руху в населеному пункті, рухався мотоцикл «Musstang MT250-10B», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_12 ».
Щодо значення цих обставин, а також фактичних даних, отриманих у результаті проведення огляду місця події, огляду відеозаписів з камер спостереження, слідчих експериментів під час досудового розслідування та допиту свідка ОСОБА_14 в суді, для встановлення ознак складу злочину, інкримінованого ОСОБА_7 , захисником ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції були заявлені клопотання про допит експерта ОСОБА_15 , у задоволенні якого було відмовлено у судовому засіданні 12 лютого 2018 року та призначення судової інженерно-транспортної експертизи, одним із ключових питань було: «Чи міг вплинути на видимість мотоцикла для водія автомобіля «Шевролет-Авео» ОСОБА_7 легковий автомобіль з включеним світлом фар, який рухався позаду мотоцикла «Musstang MT250-10B»?», у задоволенні якого було відмовлено у судовому засіданні 19 березня 2018 року.
Доводи захисту про те, що при проведенні експертизи не досліджувалася обставина, що за мотоциклом рухався легковий автомобіль, який міг би бути чинником того, що у світлі його фар не надавало можливості ОСОБА_7 розгледіти мотоцикл, судом першої інстанції були оцінені критично, про що у вироку заначено, що «обвинувачений має задовільний зір, освітлення дороги по проспекту Будівельників у м. Енергодарі було достатнім, щоб бачити на відстані до 300 метрів, крім того, як пояснив особисто ОСОБА_7 , перед поворотом ліворуч з проспекту Будівельників до вул. Центральної, пропустив автомобіль, який рухався по зустрічній смузі, окрім нього нікого на дорозі не бачив, включивши лівий поворот почав вільно повертати. Виїхавши на зустрічну полосу відчув сильний удар».
Не погодившись з такими висновками суду першої інстанції сторона захисту оскаржила вирок в апеляційному порядку та просила дослідити протокол огляду місця події, постанову про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_12 , висновки судово-медичної експертизи № 246 від 08 серпня 2016 року та інженерно- транспортної експертизи від 14 вересня 2016 року, відеозапис з камери відеоспостереження № 4 показання свідка ОСОБА_14 в суді та допитати експерта ОСОБА_15 і призначити судову інженерно–транспортну експертизу.
Як свідчить запис за допомогою технічних засобів фіксування судового засідання від 12 березня 2020 року суд апеляційної інстанції, розглянувши клопотання захисника про долучення до матеріалів провадження додаткових пояснень, перейшов до доповіді змісту оскарженого судового рішення та доводів учасників судового провадження, викладених в апеляційних скаргах та запереченнях. Клопотання захисника, зазначене в апеляційній скарзі, залишилося невирішеним. Не містить підтвердження розгляду вказаного клопотання і зміст вироку апеляційного суду.
Той факт, що захисник, навівши в апеляційній скарзі клопотання про повторне дослідження доказів, допит експерта та проведення експертизи не заявив його усно в судовому засіданні апеляційного суду, не свідчить про згоду сторони захисту із вироком місцевого суду, зокрема зі встановленими цим судом фактичними обставинами кримінального провадження, та не позбавляє апеляційний суд обов`язку розглянути клопотання, подане у порядку частини 3 статті 404 КПК.
Наведені порушення згідно з частиною 1 статті 412 КПК є істотними й такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Стосовно доводу сторони захисту про те, що легковий автомобіль з включеним світлом фар, який рухався позаду мотоцикла «Musstang MT250-10B», міг вплинути на видимість мотоцикла для водія автомобіля «Шевролет-Авео» ОСОБА_7 , апеляційний суд погодився з загальними висновками суду першої інстанції. Крім того, дослідивши запис з  камери з відеозапису ДТП та провівши власні арифметичні підрахунки, колегія суддів зробила висновок, що «наступний автомобіль (схожий на модель ВАЗ 2108), який рухався за мотоциклом ОСОБА_12 , дістався місця ДТП більш ніж через 30 секунд з моменту ДТП, що за умови руху даного автомобіля в населеному пункті з дозволеною швидкістю 50 км/год становить більш ніж 420 метрів позаду від мотоцикла «Musstang MT250-10B». Таким чином, засліпити водія ОСОБА_7 на шляху, що має добре штучне освітлення, на такій відстані вказаний автомобіль ніяк не міг. З цих же підстав мотоцикл «Musstang MT250-10B» під керуванням водія ОСОБА_7 не міг, так би мовити, «приховатися» в світлі ліхтарів вказаного автомобіля».
На переконання Суду, вирішення такого роду питань можливе лише із залученням фахівців, які володіють науковими, технічними або іншими знаннями.
Таким чином, у цій частині рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статтей 370, 419 КПК і не ґрунтується на допустимих та належних доказах.
Стосовно доводу захисника, вказаного у доповненнях до касаційної скарги, щодо відсутності у матеріалах кримінального провадження, постанови про визначення групи прокурорів, колегія суддів зазначає, що на спростування зазначеного доводу 21 квітня 2021 року від прокурора, який брав участь у апеляційному перегляді справи ОСОБА_16 до Касаційного кримінального суду надійшов оригінал постанови про визначення прокурора у кримінальному провадженні № 12016080160001261 разом із супровідними листами керівництву органів поліції. Проте, суд касаційної інстанції, з огляду на передбачені законом повноваження, позбавлений надати оцінку зазначеним матеріалам, які не досліджувалися судами першої та апеляційної інстанцій. 
Водночас, Суд зазначає, що у доктрині кримінального процесу України істотність порушень вимог КПК визначається з огляду на критерій можливості їх усунення під час судового розгляду (крім випадків, зазначених у статті  87 КПК). Отже, доводи касаційної скарги захисника щодо істотного порушення норм кримінального процесуального закону підлягають перевірці та з`ясуванню можливості їх усунення під час нового апеляційного розгляду.
Враховуючи, що апеляційний розгляд був здійснений з недотриманням вимог статтей 404, 405 КПК, ухвала апеляційного суду не відповідає приписам статті 419 КПК, що є істотними порушеннями норм кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_7 .
Встановлені під час касаційного розгляду порушення апеляційним судом вимог КПК, позбавляють Суд процесуальних можливостей для перевірки інших доводів сторони захисту, у тому числі і пов`язаних зі справедливістю призначеного покарання.  
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга з доповненнями захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок Запорізького апеляційного суду ОСОБА_7 – скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, в ході якого необхідно врахувати вищенаведене, ретельно перевірити доводи апеляційних скарг та постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу з доповненнями захисника засудженого ОСОБА_7 – адвоката ОСОБА_6 на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року та вирок Запорізького апеляційного суду від 02 липня 2020 року задовольнити частково.
Вирок Запорізького апеляційного суду від 02 липня 2020 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.  
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3