ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 2-1855/11	Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/396/21 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Бершадська Г.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Шевчук Г. М., 
з участю секретаря - Панькевич Т.І. 
та сторін 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2021 року (постановлену суддею Позняком В.М., повний текст якої складено 26 січня 2021 року) у цивільній справі № 2-1855/11 за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусовий обмін квартири та усунення перешкод в користуванні квартирою,

В С Т А Н О В И В:
       В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
       В обґрунтування заяви вказала, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області суду від 29.09.2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусовий обмін квартири та усунення перешкод в користуванні квартирою, суд вирішив позов задовольнити частково та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні і розпорядженні кв. АДРЕСА_1 , надавши їй право вільного доступу. В позові ОСОБА_1 про проведення примусового обміну вказаної квартири відмовити за безпідставністю заявлених позовних вимог. Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 8 грн. 50 коп. державного мита і в користь ОСОБА_1 37 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів. 
       Однак вказане рішення на даний час залишилося без виконання і вона бажає звернути рішення до примусового виконання.
        Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
       Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Вказала, що суд першої інстанції позбавив її можливості довести поважність пропуску строку звернення із заявою про видачу виконавчого листа про стягнення на її користь з відповідача 37 грн витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів .
       Від ОСОБА_2 надійшли заперечення на апеляційну скаргу у яких він спростовує доводи ОСОБА_1 та вказує про те, що він не заперечує, щоб ОСОБА_1 проживала проживала у спірній квартирі, оскільки вона там зареєстрована як співвласник даної квартири.
       Зазначає, що він у спірній квартирі не проживає, оскільки живе в с.Клювинці Чортківського району. За квартиру росте борг по оплаті комунальних послуг однак ОСОБА_1 не оплачує свою частину вартості комунальних послуг, а субсидію не оформляє.
       На підставі рішення суду від 04.05.2011 року ОСОБА_1 поселяли в квартиру 26.05.2011 року про що свідчить акт державного виконавця, однак вона відмовилась вселятися. Після вказаного ключі від квартири були залишені державним виконавцям для вручення ОСОБА_1 , але вони не були вручені на протязі двох місяців оскільки ОСОБА_1 відмовилась їх отримати. На даний час вказані ключі зберігаються в міському відділі поліції для вручення ОСОБА_1 , про що заявнику добре відомо, оскільки неодноразово вживалися дії по врученню їй ключів від квартири, однак ОСОБА_1 відмовилась їх отримати.
       Вказує, що за взаємною згодою між ним і ОСОБА_1 квартира була виставлена на продаж через агенцію нерухомості, однак не була продана через поведінку ОСОБА_1 , хоча покупці на квартиру були.
       Зазначив, що він написав заповіт на свою частину квартири на їх спільну дочку, а тому не бажає проводити примусовий обмін квартири.
       В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала і навела доводи аналогічні викладеним в скарзі. Додатково пояснила, що рішення суду не виконане в частині стягнення судових витрат і вона бажає отримати виконавчий лист та поновити строк його пред`явлення щоб виконати рішення в частині судових витрат.
        ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечив і навів доводи аналогічні викладеним в поданому запереченні на апеляційну скаргу. Додатково пояснив, що ОСОБА_1 неодноразово відмовлялась прийняти виконання рішення суду, зокрема відмовлялась від отримання ключів від квартири.
       Запропонував ОСОБА_1 компенсувати їй судові витрати згідно рішення суду в зручний для неї спосіб, однак ОСОБА_1 відмовилась.
        Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
       Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в шлюбі, який розірвано 04.05.2007 року. На праві спільної часткової власності по 1/2 частини їм належить спірна квартира АДРЕСА_1 .
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області суду від 29.09.2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусовий обмін квартири та усунення перешкод в користуванні квартирою, суд вирішив позов задовольнити частково та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні і розпорядженні кв. АДРЕСА_1 , надавши їй право вільного доступу. В позові ОСОБА_1 про проведення примусового обміну вказаної квартири відмовити за безпідставністю заявлених позовних вимог. Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 8 грн. 50 коп. державного мита і в користь ОСОБА_1 37 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів. 
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2011 року залишено без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області 27 жовтня 2011 року.
       З того часу ОСОБА_1 із заявами про видачу виконавчого листа не зверталася.
       Більш ніж дев`ять років ОСОБА_1 не вживала заходів щодо отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання в органи виконавчої служби.
       Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що що причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не є неповажними.
       Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.
       Згідно матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 встановлено, що виконавчий лист ОСОБА_1 не отримувала.
       Намір отримати виконавчий лист ОСОБА_1 пояснювала тим, що вона хоче пред`явити виконавчий лист до виконання в частині судових витрат, тому просить видати їй виконавчий лист та поновити пропущений строк для його пред`явлення до виконання.
       Статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній станом на листопада 2011 року), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
       Відповідно до частини шостої статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" в чинній редакції, стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
       Згідно ст. 433 ЦПК України стягувач, який просить суд поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, повинен довести, що такий строк пропущено ним з поважних причин. 
       Чинне процесуальне законодавство не визначає переліку причин, які є поважними (такими, що не залежали від волі стягувача), та за наявності яких суд може поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа. Однак такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання.
       Як пояснила ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не отримання нею виконавчого листа протягом такого тривалого часу було зумовлено тим, що вона була травмована тим фактом, що суд відмовив їй у задоволенні її позовних вимог про проведення примусового обміну вказаної квартири.
       На підставі наведеного колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені заявником обставини не є поважними причинами, які перешкоджали у строк встановлений законом звернутися до суду із заявою про видачу виконавчого листа та пред`явити його до виконання.
       Як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 він готовий компенсувати ОСОБА_1 судові витрати по вказаній справі у зручний для ОСОБА_1 спосіб. Однак з пояснень сторін вбачається те, що ОСОБА_1 відмовляється від отримання компенсації судових витрат.
       Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення заяви та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права.
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
        ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
       Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
       Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2021 року залишити без змін.
       Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
       Повний текст постанови складено 21 квітня 2021 року.

Головуючий                                                                Бершадська Г.В.

Судді:                                                                        Гірський Б.О.
                                                                               Шевчук Г.М.