ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 640/10246/19                                        Головуючий суддя І інстанції Бородіна Н. М.
Провадження № 22-ц/818/4191/21                        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                                        Яцини В.Б.
суддів колегії                                        Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретаря судового засідання        Семикрас О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2021 року, постановлену у складі судді Бородіної Н.М., по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат у зв`язку з тяжкою хворобою та інвалідністю,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Київського районного суду м. Харкова 22.11.2019 по цивільній за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат у зв`язку з тяжкою хворобою та інвалідністю в задоволенні позовних вимог було відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного суду від 18.03.2020 рішення залишено без змін.
У березні 2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Харкова від 22.11.2019.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі № 640/10246/19.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду.
В обґрунтування скарги зазначив, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом не дотримано вимог законодавства щодо законності і обґрунтованості, неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають матеріалам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.
Послався на те, що районним судом при ухваленні рішення від 22.11.2019 не було враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах Постанова Верховного Суду України від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц, від 08 травня 2018 року у справі № 272/118/17-ц, від 10 травня 2018 року у справі № 2-1161/2011, від 16 травня 2018 року у справі № 666/5055/15-ц, від 26 вересня 2018 року y справі № 759/328/17.
Вказав, що як на підставу перегляду він посилався не на ухвалу Верховного Суду від 03.03.2021, а на аналогічні позиції, сформульовані у постановах Верховного Суду, які вказані у цій ухвалі Верховного Суду.
Зауважив, що він не згоден з помилкою суду, яка полягає у тому, що суд першої інстанції при ухваленні рішення від 22.11.2019 не врахував положень наведених вище постанов Верховного Суду.
Вважає, що районний суд інстанції відмовив йому у справедливості, тим самим порушивши статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, і в якій йдеться про те, що конституційне право на справедливий суд повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надали суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просять останню залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу – без змін.
Вважають, що судом першої інстанції доведено, що посилання позивача на існуючі ухвали та позиції судів України не дають йому права знов і знов заявляти про перегляди вже винесених судових рішень.
На їх погляд позивач, користуючись своїм правом на звільнення від судового збору, подає різноманітні позови та займається софістикою виключно в розрізі намагання спричинити неприємності своїй родині через чисельні позови без належних на те підстав.
Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
Колегія суддів, вислухала доповідь судді-доповідача, за відсутності усіх учасників судового засідання, належним чином повідомлених про розгляд справи, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності згідно положень ст. 372 ЦПК України, перевірила законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що в якості нововиявленої обставини та підстави для перегляду рішення районного суду заявник ОСОБА_1 вказав, що 15.03.2021 ним було отримано ухвалу Верховного суду від 03.03.2021 по іншій справі № 643/6735/20, та з цієї ухвали він довідався, що суд першої та апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм у подібних правовідносинах.
Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції свої висновки обґрунтував тим, що заявник у поданій заяві як на істотну обставину посилається на ухвалу Верховного суду від 03.03.2021 про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення суду від 16.06.2020 Московського районного суду м. Харкова, з якої заявник дізнався про застосування судом першої інстанції норм права без врахування висновків у подібних правовідносинах. Однак зазначена ухвала Верховного суду не стосується рішення від 22.11.2019 у цій справі, яке заявник просить переглянути, а тому не є нововиявленому обставиною в розумінні ст.423 ЦПК України.
Постанови ВС в інших справах, на які посилається позивач не є нововиявленими обставинами.
Суд зазначив, що, аналізуючи зміст заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, вона зводиться до незгоди заявника з ухваленим по суті справи рішенням суду першої інстанції та непогодженням заявника із рішенням апеляційного суду, ухваленого за результатами апеляційного перегляду рішення першої інстанції.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що під нововиявленими обставинами розуміються обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення справи, але не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення, на час розгляду справи.
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.
До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність певних умов, а саме: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, те, що такі обставини є істотними для розгляду справи та вирішення спору, тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.
Особа, яка звертається із заявою про скасування судового рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також що цей доказ є вирішальним у справі. Така процедура сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя.
Необхідно відзначити, що у з`ясуванні наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами має значення факт та момент встановлення відповідних обставин заявником та характер цих обставин як доказів у справі.
У даному випадку визначальним є істотність для справи обставин, які підтверджуються певними доказами і на які посилається заявник як на нововиявлені, та з`ясування того, чи були або могли бути ці обставини відомими заявникові на момент вирішення спору.
Згідно ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Відповідно до роз`яснення, яке було надано судам у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини – це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК (стаття 423 у чинній редакції ЦПК України) нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі, спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Пункт 4 вказаної постанови роз`яснює, що вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.
Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).
Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Одним із фундаментальних аспекту верховенства права, ст. 10 ЦПК України, є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не повинно піддаватися сумніву. Винятки з цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.
Наведені у заяві ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими, та за своєю правовою суттю є доводами касаційної скарги, що виключає перегляд судового рішення в порядку ст. 423 ЦПК України.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду, що заявник має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення, що порушує принцип правової визначеності і є неприпустимим з точки зору реалізації закріплених у ст. 2 ЦПК України завдань цивільного судочинства.
З огляду на те, що при постановленні ухвали районним судом було додержано норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 25 червня 2021 року.

Головуючий                                                        В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                        І.В. Бурлака.

                                                                       О.М. Хорошевський.