Ухвала
30 червня 2021 року
м. Київ
справа № 477/2622/19
провадження № 61-7429ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Миколаївського апеляційного суду 
від 06 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Енерджи Про», Миколаївської міської ради, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про  повернення земельних ділянкок та зобов`язання відновлення стану земельних ділянок за цільовим призначенням,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду 
з вищевказаним позовом до Миколаївської міської ради, товариства 
з обмеженою відповідальністю «Еко Енерджи Про» (далі - ТОВ «Еко Енерджи Про»), в якому просили повернути земельні ділянки та зобов`язати відновити стан належних їм на праві власності земельних ділянок за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах адміністративної територіальної одиниці Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області.
Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено 
у повному обсязі.
Зобов`язано ТОВ «Еко Енерджи Про» (та Миколаївську міську раду повернути земельну ділянку, відновивши стан земельної ділянки загальною площею 4,07 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери (земельна ділянка 1 - 4823300000:06:000:0002; земельна ділянка 2 - 4823300000:06:000:0083), що розташована в межах Вітовської (Жовтневої) районної ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області, належну ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 05 квітня 2004 року Жовтневою райдержадміністрацією серії МК № 014724, на підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації від 04 вересня 2003 року № 401-р, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 37, до стану, який існував до порушення прав.
Зобов`язано ТОВ «Еко Енерджи Про» та Миколаївську міську раду повернути земельну ділянку, відновивши стан земельної ділянки загальною площею 4,07 га, кадастрові номери (земельна ділянка 1 - 4823300000:06:000:0001; земельна ділянка 2 - 4823300000:06:000:0082), що розташована в межах Вітовської (Жовтневої) районної ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області, належну ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 05 квітня 2004 року Жовтневою райдержадміністрацією серії МК № 014725, на підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації від 04 вересня 2003 року № 401-р, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 38, до стану, який існував до порушення прав.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Еко Енерджи Про» задоволено, рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 січня 2021 року скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ТОВ «Еко Енерджи Про», Миколаївської міської ради, третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про повернення земельних ділянок та про відновлення стану земельних ділянок за цільовим призначенням відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
30 квітня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року (надійшла до суду 05 травня 2021 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 17 травня 2021 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано надати уточнену касаційну скаргу з зазначенням підстав (підстави) касаційного оскарження, надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
09 червня 2021 року до Верховного Суду надійшла уточнена касаційна скарга  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на усунення недоліків вказаних 
в ухвалі Верховного Суду від 17 травня 2021 року.
Однак, вимоги ухвали Верховного Суду від 17 травня 2021 року не виконані 
в повному обсязі, а саме в уточненій касаційні скарзі не зазначені обов`язкові підстави касаційного провадження, визначні статтею 389 
ЦПК України, окрім узагальненого посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2021 року продовжено строк для усунення недоліків, оскільки недоліки, викладені в ухвалі Верховного Суду 
від 17 травня 2021 року, не усунуті в повному обсязі, а саме не вказані конкретні підстави касаційного оскарження, відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України.
26 червня 2021 року до Верховного Суду надійшла уточнена касаційна скарга  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на усунення недоліків вказаних 
в ухвалі Верховного Суду від 17 травня 2021 року та уточнена касаційна скарга.
Однак, в уточненій касаційній скарзі заявники вкотре не вказали підстави касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України.
Заявнику роз`яснювалося, що посилання на пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України Верховний Суд не може прийняти, як підставу касаційного оскарження, оскільки вказана підстава може застосовуватися лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
Також Верховний Суд не може взяти до уваги посилання заявників на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження, оскільки заявники не навели жодної постанови Верховного Суду у якій викладено висновок, щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, які не були враховані судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.
Станом на 30 червня 2021 року вимоги, викладені в ухвалі Верховного суду від 17 травня 2021 року, заявниками не виконані, що перешкоджає Верховному Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає визнанню неподаною та поверненню.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню 
із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                              Г. В. Коломієць