ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5887/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: О.А. Рідзель

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 травня 2021 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача:                                                                                                                Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                              Костюк Л.О., Пилипенко О.Є., 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -  Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просить: 
-          визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення перерахунку розміру грошового забезпечення позивача з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12-14 до Постанови №704 та не оформлення і ненадання ГУ ПФУ в Черкаській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 29.01.2020 відповідно до вимог вказаних вище норм законодавства із зазначенням наведених відомостей про розміри грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсії з 01.02.2020;
-          зобов`язати відповідача перерахувати розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за спеціальним званням і підготувати та надати ГУ ПФУ в Черкаській області нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 відповідно до статей 43, 63 Закону України   «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України   «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   з урахуванням   постанови КМУ від 30.08.2017 №704   із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для здійснення обчислення та перерахунку позивачу з 01.02.2020 пенсії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103   «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»   (далі   - Постанова №103) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями визначаються шляхом множення розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14, проте зазначені положення скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, відновлено його попередню редакцію, чинну станом на 30.07.2018. Отже, з 29.01.2020 грошове забезпечення всіх військовослужбовців має бути підлягає перерахунку з урахуванням вказаних змін. Проте відповідач проявляє протиправну бездіяльність, відмовляється надати до органу Пенсійного фонду оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій остання просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Також апелянт просить вирішити питання щодо відшкодування судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції допущено порушення вимог матеріального права, не враховано судової практики із аналогічних спорів, не взято до уваги тих положень законодавства, які вказують на те, що у спірних правовідносинах мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина при визначенні розміру посадових окладів та розміру окладів за військове звання, оскільки розглядається не як розрахункова величина, а як гарантія забезпечення щорічного зростання грошового забезпечення військовослужбовців залежно від збільшення рівня соціальних стандартів в державі.
Виходячи з такого, позивач вважає, що належним способом захисту її прав на відповідний рівень пенсійного забезпечення є зобов`язання відповідача скласти та подати до ГУ ПФУ в Черкаській області нову довідку про розмір грошового забезпечення  станом на 29.01.2020 р. відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону №2011-ХІІ та з урахуванням положень постанови №704, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.02.2020 р. перерахунку основного розміру пенсії позивача.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі №5800/5887/20, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 16 квітня 2021 року.
Від Адміністрації Державної прикордонної служби України надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що  у питаннях пенсійного забезпечення Адміністрація діяла відповідно до вимог статті 19 Конституції України, у спосіб, визначений законодавством України, документи щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 у тому числі й довідка за формою згідно додатку 2 до Постанови №45 з визначеними видами та розмірами грошового забезпечення, а саме: окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку позивач обіймала на дату звільнення зі служби, подані до ГУ ПФУ в Черкаській області своєчасно, тому адміністративний позов та апеляційна скарга не підлягають задоволенню у повному обсязі. 
Позивачем також подані письмові пояснення до апеляційної скарги, у яких викладено додаткові аргументи у підтримку заявленої раніше позиції щодо позовних вимог, надано копії судових рішень з розгляду аналогічних спорів.
Відповідно до   статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати, з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до редакції п. 4 Постанови №704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1 та пункту Примітки Додатку 14 до Постанови № 704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29.01.2020 мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14. до позивача додатки 12, 13 не застосовуються, оскільки стосуються посадових окладів військовослужбовців строкової військової служби та курсантів військових навчальних закладів, навчальних закладів Міністерства інфраструктури, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної служби з надзвичайних ситуацій, тощо.
Пунктом 4 Постанови №704 визначено граничну нижню величину, яка береться для розрахунку посадового окладу, що складає розмір прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного року, але не менше 50% мінімальної заробітної плати станом на 1 січня відповідного року. Відтак, в тому випадку, коли у календарному році, в якому застосовується відповідна норма зазначеного підзаконного нормативно-правового акту, 50% мінімальної заробітної плати перевищують прожитковий мінімум, мінімальна заробітна плата стає розрахунковою величиною для обрахунку посадових окладів.
Примітки до додатків 1, 12, 13, 14 до Постанови №704 передбачають, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Таким чином, суд першої інстанції зазначив, що визначення розміру посадового окладу з урахуванням тарифних коефіцієнтів згідно з додатками 1, 12, 13, 14 передбачає, при його обрахунку, застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).
Водночас, у додатках 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 посилання на іншу розрахункову величину ніж у п. 4 цієї ж Постанови міститься у примітках, які за своїм змістом та призначенням є такими, що лише роз`яснюють механізм (формулу) обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням.
Тому суд першої інстанції виходив з того, що з метою визначення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України, Міністерством Оборони України затверджено   наказ від 01 березня 2018 року №90 «Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України», яким затверджено, в тому числі, співвідношення встановлених до 01 березня 2018 року окладів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України та осіб офіцерського складу Збройних Сил, звільнених з військової служби, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України згідно зі схемами, визначеними у додатку 24 до цього   наказу.
Враховуючи таке, суд першої інстанції дійшов висновку, що до спірних правовідносин повинен застосовуватись саме додаток 24 наказу від 01 березня 2018 року №90, який визначає оклади за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України та осіб офіцерського складу Збройних Сил, звільнених з військової служби, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України згідно зі схемами, а не додаток 1 постанови №704, оскільки додатком 1 визначено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України.
При цьому, місцевий суд зазначив, що додатками 12-14 постанови №704, зокрема, визначено:
- тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців строкової військової служби;
- схема тарифних коефіцієнтів за посадами курсантів військових навчальних закладів, навчальних закладів Міністерства інфраструктури, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної кримінально-виконавчої служби, Державної фіскальної служби, ліцеїстів військових ліцеїв, ліцеїв цивільного захисту та ліцеїв з посиленою військово-фізичною підготовкою з числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування;
- схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Отже, вказані норми застосовуються при обрахунку посадових окладів визначеного вказаними додатками кола військовослужбовців, що проходять військову службу, які не можуть бути застосованими при обрахунку посадового окладу позивача, оскільки вона не перебуває на дійсній військовій службі.
З такими висновками суду першої інстанції не погоджується судова колегія апеляційного суду та у свою чергу зазначає наступне.
Відповідно до частини другої   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Частиною другою   статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України   передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією   та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог частини першої   статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України   доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частинами першою та другою   статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України   належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Вимогами   статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України   передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1   статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2   статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, звільнена з військової служби та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області, отримує пенсію відповідно до   Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ).
З 01 березня 2018 року набрала чинності   Постанова КМУ від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка стала підставою для перерахунку пенсійного забезпечення (далі - Постанова №704).
Для перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 в довідку про розмір грошового забезпечення позивача, яка направлялась Адміністрацією Державної прикордонної служби України, включені: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, надбавка за вислугу років, визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
У зв`язку з визнання протиправними та скасуванням пунктів 1, 2, 6 Постанови №103 та відповідно відновленням попередньої редакції пункту 4 Постанови №704 та пункту 5 Додатку 2 Порядку №45, ОСОБА_1 звернулася до Адміністрації Державної прикордонної служби України  із заявою про оформлення та направлення до ГУ ПФУ в Черкаській області нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 29.01.2020 року з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2020 року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Відповідач листом від 21.10.2020 №11/Б-10316, №11/б-13324 в задоволенні заяви відмовив, посилаючись на відсутність підстав для складання нової довідки.
Не погодившись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є   Закон № 2262-ХІІ.
Правовою основою для реалізації гарантії перерахунку призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців є положення частини третьої статті   43   та частини четвертої статті   63 Закону № 2262-XII.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої   статті 63 Закону № 2262-ХІІ   перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього   Закону   провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього   Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього   Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Відповідно до ч.3   ст.51 Закону № 2262-ХІІ   перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до   Закону №2262-XII, затверджений   постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45   (далі по тексту - Порядок № 45).
Пунктом 1 Порядку № 45 визначено, що пенсії, призначені відповідно до   Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Аналіз наведених вище норм права в системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що підставою для проведення перерахунку пенсії особам, які отримують пенсію за нормами   Закону № 2262-ХІІ, є зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, або введення для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, проведеного на підставі рішення Кабінету Міністрів України, позаяк саме цьому органу законодавчо надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри грошового забезпечення для такого перерахунку. Перерахунок пенсії здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду після надходження від уповноваженого органу, з якого пенсіонер звільнився зі служби, відповідної довідки та виключно з урахуванням тих складових грошового забезпечення, які вказані у такій довідці.
Частиною четвертою   статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"   передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704   (далі по тексту Постанова № 704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Отже, з набранням чинності Постановою № 704, якою змінено (збільшено) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача з 01.01.2018 виникли підстави для перерахунку пенсії.
Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до Постанови № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Згідно з пунктом 4 Постанови      № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
На момент набрання чинності Постанови      № 704 (01.03.2018) пункт 4 цього нормативно-правового акту було викладено в редакції пункту 6   постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103   (далі за текстом - постанова КМ України № 103), а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що згідно з Постановою      № 704 (в редакції Постанови № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, для складання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за відповідною посадою, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів станом на момент надання довідки про розмір грошового забезпечення      для перерахунку пенсії      не застосовується.
Отже,      станом на 01.01.2018 та 01.01.2019      пункт 4 постанови КМ України № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року".
Водночас, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі № 826/6453/18 за наслідками апеляційного перегляду справи було скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 в частині відмови в задоволенні позову       до Кабінету Міністрів України, треті особи:      Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту   постанови   і прийнято в цій частині нову   постанову, якою позов      до Кабінету Міністрів України, треті особи:      Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту   постанови   - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано пункт 6   постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 залишено без змін.
Отже,       з 29.01.2020, тобто з      дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18,      пункт 6 постанови      Кабінету Міністрів України № 103 втратив чинність, та була відновлена дія пункту 4 постанови КМУ №704 у первісній редакції, тобто в редакції, що передбачає визначення       посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Суд апеляційної інстанції визнає, що частина друга   статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, не регулює питань щодо можливості застосування нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними. Предметом її регулювання є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним.
Колегія суддів наголошує на неможливості виконання положення нормативно-правового акту, визнаного судом протиправним та таким, що прийнятий поза межами повноважень, не в порядку та спосіб, передбачені законом.
За таких обставин, з 29.01.2020, а саме: з дня набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі № 826/6453/18,      у позивача виникли правові підстави для перерахунку пенсії, призначеної згідно із   Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Враховуючи викладене,      оскільки зміни внесені постановою   №103, зокрема, до пункту 4 Постанови      №704, визнані у судовому порядку нечинними,      з 29.01.2020      діє редакція      пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін, в якій передбачено, що для визначення посадового      окладу та окладу за військовим званням застосовується не прожитковий мінімум      для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, а прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, але з гарантією того, що такий показник прожиткового мінімуму повинен становити      не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що починаючи з 21.01.2020 у позивача виникло право на отримання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена      додатком 2 до Порядку № 45,      з урахуванням      оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, який визначається шляхом застосування пункту 4 Постанови № 704 в первинній редакції.
Підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11.08.2020 у справі №520/2986/19.
Згідно пункту 3   розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2017, установлено, що після набрання чинності цим законом мінімальна заробітна плата не застосовуються як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Як свідчить зміст   Закону № 1774-VIII, цим Законом вносилися зміни до низки законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Отже, таким приписом законодавець заборонив застосовувати розмір мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів осіб, які отримують заробітну плату (грошове забезпечення) за рахунок коштів Державного бюджету України.
З прийняттям   Закону № 1774-VIII       в Україні змінено підхід щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини не лише при визначенні посадових окладів, а й щодо розрахунку всіх виплат, де раніше застосовувалася як розрахункова величина мінімальна заробітна плата.
Аналіз такого правового регулювання дає підстави зробити висновок про те, що законодавець, по-перше, заборонив застосовувати для визначення розмірів посадових окладів розмір мінімальної заробітної плати; по-друге, чітко передбачив, що для визначення посадових окладів      має застосовуватися      розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений на 01 січня відповідного календарного року.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з п. 4 Постанови № 704 (в первинній редакції)      розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, як була, так і залишилася стала розрахункова величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на відповідний рік, в той час як врахування      мінімальної заробітної плати (зокрема її частини 50 %) для розрахунків розмірів цих окладів у випадку якщо розмір прожиткового мінімуму є меншим від розміру 50 %      мінімальної заробітної плати є гарантією не зменшення розміру грошового забезпечення.      
Отже, колегія суддів вважає, що в спірних правовідносинах мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункової величина при визначенні розміру посадових окладів та розміру окладів за військове звання, оскільки розглядається не як розрахункова величина, а як гарантія забезпечення щорічного зростання грошового забезпечення військовослужбовців залежно від збільшення рівня соціальних стандартів в державі.
З урахуванням наведеного вище, відмова Адміністрації Державної прикордонної служби України   у підготовці та наданні позивачу нової довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, є неправомірною, а доводи апеляційної скарги є такими, що в цій частині  заслуговують на увагу.
Водночас колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог позову про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 , адже викладення таких вимог у формі, зазначеній в позові, не є стилістично правильно сформованими. 
Позивач на теперішній час не є працюючим військовослужбовцем, що нівелює можливість виконання відповідачем вимоги про перерахунок її грошового забезпечення.
За таких обставин колегія суддів вважає належним способом захисту порушених прав - зобов`язання відповідача підготувати і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нову довідку про розмір грошового забезпечення      станом на 29.01.2020 відповідно до вимог статей   43   і   63 Закону       № 2262-ХІІ, положень Постанови   №704   із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до   постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2020.
Відповідно до         статті 317 КАС України, підставами для скасування   судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною другою статті 317 КАС України      неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення      закону      або застосування      закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування      закону, який підлягав застосуванню.
Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписів   Порядку № 45, пункту 4 Постанови № 704, які мають бути застосовані до спірних правовідносин,   колегія суддів дійшла висновку про скасування   рішення   суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове   задоволення позову.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи, колегія суддів враховує таке.
Пунктом 1 частини третьої   статті 132 КАС України   визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до   статті 16 КАС України   учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Статтею 134 КАС України   передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з частиною третьою   статті 134 КАС України   для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої      статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За правилами частини першої   статті 139 КАС України   при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього      Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята   статті 139 КАС України).
Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Так, на підтвердження надання правничої допомоги позивачу в матеріалах справи наявні      наступні документи: розрахунок витрат на професійну правничу допомогу на суму 7   200,00 грн., підписаний адвокатом Хомичем І.О., акт прийому-передачі наданої правничої допомоги №1/20 від 11.12.2020 р., ордер про надання правової допомоги, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Разом з тим, до матеріалів справи не надано копії договору про надання правової допомоги від 30.11.2020 р., на який містяться посилання в Акті прийому-передачі наданої правничої допомоги, розрахунку витрат на професійну правничу допомогу.
Не надано також документальних підтверджень (квитанцій, платіжних доручень, банківських виписок) фактичного здійснення оплати послуг професійної правничої допомоги на суму 7   200,00 грн.
При цьому, варто зазначити, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає не підтвердженими у достатньому обсязі заявленої до відшкодування суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7   200,00 грн., тому не знаходить правових підстав для зазначеного відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Водночас, з урахуванням частини третьої статті 139 КАС України, виходячи з результатів розгляду справи та часткового задоволення позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги та позовної заяви в сумі 630,60 грн та 420,40 грн, сплата яких підтверджується документально наявними в матеріалах справи квитанціями про оплату судового збору.
Оскільки      відповідно до пункту 3 частини шостої      статті 12 КАС України      справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до частини п`ятої      статті 328 КАС України      не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2      частини п`ятої   статті 328 КАС України.
Керуючись статтями         243,         244,         250,         310,   315,         317,         321,         322,         325,         328,         329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий   апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2.Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021   року   у справі   № 580/5887/20 скасувати.

3. Прийняти нову   постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -  Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.                  
4.Визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо не оформлення і не надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області оновленої довідки ОСОБА_1 про розмір   грошового забезпечення станом на 29.01.2020 року відповідно до вимог статей   43   і   63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень   постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"   із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до   постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2020.
5.Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020 року відповідно до вимог статей   43   і   63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень   постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"   із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до   постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2020 року.
В решті позовних вимог відмовити.

6.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Адміністрації Державної прикордонної служби України   (01034, м. Київ,   вул. Володимирська, 26, код ЄДРПОУ 00034039) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору   за подання позовної заяви в сумі 420, 40 (чотириста двадцять грн 40 коп) та за подання апеляційної скарги в сумі 630,60 грн (шістсот тридцять грн шістдесят коп), всього: 1   051,00 грн. (одна тисяча п`ятдесят одна грн 00 коп.).

          Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                                          О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                      Л.О. Костюк

                                                                                           О.Є. Пилипенко