Ухвала
17 травня 2021 року
м. Київ
справа № 550/1368/18
провадження № 61-2280ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,
розглянув касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 15 січня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», Моторнотранспортне (страхове) бюро України, про відшкодування шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі – Військова частина НОМЕР_1 ) про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.
Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 15 січня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рахунок відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника по 3 446,13 грн щомісячно, починаючи з 26 січня 2017 року до досягнення ними 18 років. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 250 000 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 2 715,19 грн в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди за пошкодження автомобіля «Ауді-100», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після відшкодування Військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 завданої майнової шкоди за пошкодження автомобіля «Ауді-100», реєстраційний номер НОМЕР_2 , зобов`язано ОСОБА_1 передати Військовій частині НОМЕР_1 пошкоджений автомобіль «Ауді-100», реєстраційний номер НОМЕР_2 , як такий, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, а рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 15 січня 2020 року – без змін.
У жовтні 2020 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав невиконання вимог щодо наведення підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.
На виконання ухвали у встановлений строк заявник подав заяву про усунення недоліків.
Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2020 року касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 повернуто особі, яка її подала, з підстав невиконання вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо наведення підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України. Зокрема, встановлено, що заява про усунення недоліків, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 02 листопада 2020 року, за формою та змістом не відповідає вимогам статті 392 цього Кодексу, тобто не є уточненою касаційною скаргою, яку заявник мав подати на виконання вимог зазначеної ухвали.
10 лютого 2021 року Військова частина НОМЕР_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку повторно звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 15 січня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року.
Звертаючись із повторною касаційною скаргою, заявник пропустив строк на касаційне оскарження зазначених судових рішень, передбаченого статтею 390 ЦПК України.
Посилався на те, що процесуальний строк пропущено з поважних причин, оскільки первинну касаційну скаргу, яка була подана у передбаченому законом строк, було повернуто з підстав більш суворіших умов прийнятності касаційної скарги. Військова частина НОМЕР_1 більш детально обґрунтувала касаційну скаргу та зазначила конкретні правові висновки Верховного Суду щодо спірних питань.
Просив поновити строк на касаційне оскарження оскаржуваних судових рішень.
Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2021 року наведені підстави для поновлення процесуального строку визнані неповажними, запропоновано навести інші підстави для поновлення строку та подати докази на підтвердження їх поважності. Для усунення зазначеного вище недоліку надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, а також попереджено про наслідки невиконання ухвали.
На виконання вказаної ухвали заявник подав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.
Заява мотивована тим, що на час підготовки обґрунтування касаційної скарги у період з жовтня 2020 року до лютого 2021 року юридична служба Військової частини НОМЕР_1 у складі двох військовослужбовців опрацювала понад 100 судових справ (позовних заяв до військової частини як до відповідача та позовних заяв поданих військовою частиною до суб`єктів господарювання, громадян), окрім виконання інших обов`язків, передбачених статутами Збройних сил України (перевірка договорів, наказів, актів списання тощо). Один з військовослужбовців юридичної служби захворів на Covid-2019 та перебував на лікуванні з грудня 2020 року до січня 2021 року. Надмірна завантаженість та наявність обмежувальних заходів, пов`язаних з пандемією Covid-2019, утруднило отримання необхідних матеріалів в наукових бібліотеках м. Львова, що унеможливило подання касаційної скарги у строки, визначені ЦПК України.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнанні судом неповажними.
Встановлено, що при зверненні з первісною касаційною скаргою заявник не зазначив підстави касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, а також не виконав вимоги ухвали Верховного Суду від 02 листопада 2020 року про залишення касаційної скарги без руху, зокрема, не подав уточнену касаційну скаргу, яка за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, а лише подав заяву про усунення недоліків, яка за формою та змістом не відповідала вимогам статті 392 цього Кодексу, що унеможливлювало вирішення питання про відкриття касаційного провадження. 
Про необхідність подання саме нової редакції касаційної скарги було зазначено в ухвалі про залишення первісної касаційної скарги без руху.
Указані заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження, зазначені у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження, поданої на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 03 березня 2021 року, є неповажними з огляду на таке.
На виконання зазначеної ухвали Верховного Суду від 03 березня 2021 року, заявник не подав доказів об`єктивної неможливості виконання вимог ухвали Верховного Суду від 02 листопада 2020 року про залишення попередньої касаційної скарги без руху. 
Також Військова частина НОМЕР_1  не надала доказів на підтвердження того, що військовослужбовець юридичної служби захворів на Covid-2019 чи звертався за медичною допомогою у період з грудня 2020 року до січня 2021 року, як про це зазначив заявник у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження.
Верховний Суд звертає увагу на те, що заявник є юридичною особою та не був позбавлений можливості залучати інших працівників для забезпечення захисту своїх прав у цій справі.
Також Верховний Суд зазначає, що при виконання вимог ухвали Верховного Суду від 02 листопада 2020 року про залишення попередньої касаційної скарги без руху, заявнику необхідно було лише конкретизувати щодо яких норм права відсутній висновок Верховного Суду та подати уточнену касаційну та її копій відповідно кількості до учасників, які беруть участь у справі, що за своїм характером не вимагало значних зусиль та часу для виконання вимог, зазначених в ухвалі про залишення попередньої касаційної скарги без руху.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (рішення у справі «Пономарьов проти України» (PONOMARYOV v. UKRAINE), № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення у справі «Шишков проти Росії» (Shishkov v. Russia), № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
ЄСПЛ зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення у справі «МПП «Голуб» проти України» (MPP Golub v. Ukraine), № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» (Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine), № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.
Отже, оскільки наведені Військовою частиною НОМЕР_1 у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 15 січня 2020 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року є неповажними, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
До матеріалів касаційної скарги була додано платіжне доручення про сплату судового збору від 19 листопада 2020 року № 3914 на суму 17 620 грн.
Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Підстави повернення судового збору передбачені статтею 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI (далі – Закон № 3674-VI). Зокрема, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі відмови у відкритті касаційного провадження у справі (пункт 3 частини першої статті 7 Закону № 3674-VI).
Ураховуючи наведене та наявність відповідного клопотання, сплачений Військовою частиною НОМЕР_1 судовий збір за платіжним дорученням про сплату судового збору від 19 листопада 2020 року № 3914 на суму 17 620 грн підлягає поверненню заявнику. 
Керуючись частиною другою статті 133, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, статтею 7 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 15 січня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», Моторнотранспортне (страхове) бюро України, про відшкодування шкоди відмовити.
Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві повернути Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України сплачений за платіжним дорученням від 19 листопада 2020 року № 3914 на рахунок № UA288999980313151207000026007, отримувач – УК у Печерському районі міста Києва, код отримувача – 38004897, МФО – 899998, судовий збір у розмірі 17 620 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять) гривень.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                             В. В. Яремко
                                                                                                                        А. С. Олійник 
                                                                                                                        С. О. Погрібний