ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/15690/20	

 Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
          на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року (суддя Сидоренко Д.В.) у справі №160/15690/20 за позовом  ОСОБА_1 до виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання бездіяльності протиправною,- 

                                               в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Криворізької міської ради, яка виявилася у не належному застосуванні управлінської функції в розумінні п.18, 19 ч.1 ст.4 КАСУ за результатом розгляду заяви від 16.10.19р вх.966 і не підкоренні ст.144 Конституції України;
- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Криворізької міської ради,  яка виявилася у не винесенні за результатами розгляду звернення від 16.10.19р вх.966 індивідуального акту та у порушенні управлінської функції відповідно п.18, 19 ч.1 ст.4 КАСУ і ст.ст.3, 19, ч.3 ст.28, ч.1 ст.29 Конституції України;
- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Криворізької міської ради,  яка виявилася у не прийнятті рішення в порядку надання адміністративних послуг, яке стосується прав зазначених в ч.2, 3, ст.28, ч.1 ст.29, ч.3 ст.32, 34, 49 Конституції України і інтересів позивача, дія якого вичерпується його виконанням;
- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Криворізької міської ради,  яка виявилася у не наданні належно завіреного протоколу амбулаторного медикоментозного лікування хвороби з діагнозом узловий зоб 1, 2, 3 ступеню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року позовну заяву залишено без руху з підстав не відповідності вимогам ч.3 ст.161 КАС України та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду документу про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. При цьому, судом відмовлено в задоволенні поданої позивачем заяви про звільнення від сплати судового збору з огляду на не надання ним належних та допустимих письмових доказів в обґрунтування обставин, що унеможливлюють сплату судового збору.   
27.01.2021 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення провадження по справі після усунення недоліків від 22.01.2021, в якій останній, серед іншого, ставив питання про звільнення його від сплати судового збору за подання позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, позовну заяву, у зв`язку з не усуненням недоліків у встановлений судом строк, повернуто позивачу.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для повернення позовної заяви у зв`язку з не усуненням її недоліків. Скаржник вказує на те, що недоліки позовної заяви ним були усунені заявою від 22.01.2021 року, яка була направлена на адресу суду. Зазначає, що судом першої інстанції належним чином не з`ясовані обставини щодо майнового стану позивача. При цьому позивач вважає, що у суду були наявні правові підстави для звільнення його від сплати судового збору. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з огляду на її законність та обґрунтованість. 
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.         
Так, як вбачається з ухвали від 30.11.2020 року підставами для залишення позовної заяви без руху стало те, що позивачем не сплачено судовий збір за подання позовної заяви, а надані ним докази не є достатніми для звільнення позивача від такої сплати.
З такими підставами для залишення позовної заяви без руху, суд апеляційної інстанції погоджується з огляду на наступне.
Так, згідно частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Дослідивши матеріали позовної заяви, судом першої інстанції встановлено, що всупереч вимогам вищенаведеної норми, позивачем не долучено до позовної заяви документу про сплату судового збору. При цьому, ОСОБА_1 подано заяву про звільнення його від сплати судового збору у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.  
За приписами частини першої статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Як слідує з наведених положень процесуального закону, вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, суд враховує майновий стан сторони. Втім, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.
На підтвердження своїх аргументів щодо скрутного матеріального становища позивачем при зверненні до суду з позовною заявою надано довідку Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради № 6940 від 11.11.2020, відповідно до якої загальна сума виплат позивачу як непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю І групи за період листопад 2018 року – жовтень 2020 року склала 805,58 грн. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що надана позивачем довідка УПСЗН сама по собі не може бути розцінена як достатній доказ на підтвердження скрутного матеріального становища позивача, оскільки не містить відомостей про майновий стан заявника, який може мати інші джерела доходу (вклади, нерухоме та рухоме майно, грошові допомоги та компенсації, тощо). Доказів, що вказана виплата є єдиним доходом, а також інших доказів щодо тяжкого матеріального стану, заявником не надано.
Зважаючи на те, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, а позивачем, окрім довідки УПСЗН, жодних інших документів на підтвердження скрутного матеріального становища не було надано, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні заявленого позивачем клопотання про звільнення від сплати судового збору з огляду на ненадання ним достатніх доказів на підтвердження свого скрутного фінансового становища.  
Частинами першою та другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що при подачі позовної заяви ОСОБА_1 не дотримано вимог ч.3 ст.161 КАС України, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк для усунення виявлених недоліків.
Як свідчать матеріали справи, копія ухвали про залишення позову без руху отримана позивачем 21.01.2021 року (а.с.11).
На виконання вимог ухвали суду позивач подав заяву від 22.01.2021, в якій знов просив звільнити його від сплати судового збору у зв`язку з тим, що він є членом малозабезпеченої сім`ї з доходом менше рівня прожиткового мінімуму. До заяви позивач додав довідку Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради № 7460 від 01.12.2020 про суму отриманої ним компенсації по догляду за інвалідом І групи за період з грудня 2018 року по листопад 2020 року, вказуючи, що дана довідка відображає його доходи за попередній рік.
Разом з тим, актуальних відомостей станом на дату подання позову, про які зазначено в ухвалі суду першої інстанції від 30.11.2020, щодо розміру річного доходу за весь попередній календарний рік (довідка податкового органу про доходи тощо), а також доказів на підтвердження інших обставин, визначених п.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» позивачем не надано. 
Згідно із п. 1 ч. 1  ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо    розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2  ст. 8 Закону України "Про судовий збір").
З наданої позивачем довідки УПСЗН не вбачається сума отриманого ним сукупного доходу за попередній календарний рік. Така довідка не підтверджує відсутність у позивача іншого доходу для сплати судового збору, а лише встановлює факт отримання ним щомісячної компенсаційної виплати. 
Суд зазначає, що обов`язок щодо надання до суду переконливих доказів, які свідчать про неможливість сплати судового збору покладений саме на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням. Лише у разі неможливості самостійно подати такі докази з об`єктивних причин, особа повинна про це повідомити суд, заявивши відповідне клопотання про їх витребування. У поданій позовній заяві позивачем не наведено причин, які унеможливлюють самостійного подання до суду доказів його матеріального стану.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що надання таких доказів не може бути підставою лише для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки положення статті 133 КАС України передбачають і інший порядок вирішення питання щодо сплати судового збору, а саме: зменшення розміру належного до оплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Таких клопотань позивачем заявлено не було.
З огляду на викладене, оскільки позивач не надав належних та достатніх доказів неможливості сплати судового збору, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відсутні.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За змістом частини 5 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України,суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Отже, з огляду на приписи наведених норм права та не виконання позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху у встановлений судом строк, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обгрунтованість висновків суду першої інстанції, що позовна заява має бути повернута позивачеві.
З огляду на викладене, враховуючи те, що повернення позову не позбавляє ОСОБА_1 процесуальної можливості повторно звернутися до суду, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.315, ст.ст.316 321, 322, 325 КАС України, суд, -     
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року по справі №160/15690/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строки. які визначено ст..329 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 15.06.2021р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк