Ухвала    
 
20 квітня 2021 року
м. Київ
                   
справа № 607/18097/19
провадження № 61-17710ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 28 листопада 2020 року подала до Верховного Суду касаційну скаргуна постанову Тернопільського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року.  
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2021 року ОСОБА_1 продовжено строк на усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 17 грудня 2020 року указані недоліки було усунуто.
 
У клопотані, яке міститься у касаційній скарзі,  ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження. Посилається на те, що оскаржену постанову апеляційного суду вона отримала 29 жовтня 2020 року. На підтвердження вказаних обставин особою, яка подала касаційну скаргу, надано конверт, який адресований апеляційним судом  ОСОБА_1 зі штрихкодовим ідентифікатором № 4600115473753.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року). 
 
Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений із поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.
 
Касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-419цс16 та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України).
 
Крім того, у клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, ОСОБА_1 просить зупинити виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року до закінчення його перегляду у касаційному порядку. 
 
Тлумачення частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України свідчить, що клопотання про зупинення виконання має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення. Проте  ОСОБА_1 до клопотання не додано будь-яких доказів, які б підтверджували необхідність зупинення виконання судового рішення. Тому, на підставі частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України, у задоволенні клопотання слід відмовити.
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Тернопільського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року. 
 
Відкрити касаційне провадження у справі № 607/18097/19.
 
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року відмовити. 
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 19 травня 2021 року.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                І. О. Дундар 

                                                                                                                   Є. В. Краснощоков 

                                                                                                                   М. Ю. Тітов