КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Апеляційне провадження № 33/824/1026/2021        
Справа 756/16496/20                                    Головуючий в суді І інстанції Банасько І.М.
            Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
 
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
26 квітня 2021 року                                                                                       м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу за апеляційною скаргою Ковбасюка Владислава Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 04 січня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , - 
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 04 січня 2021 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за порушення п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 454 грн. на користь держави.
 
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 09 листопада 2020 року о 14 годині 30 хвилин в м. Києві, рухаючись по проспекту С. Бандери, 26, керував автомобілем марки Opel, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога за адресою м. Київ, вул. П.Запорожця, 20. Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху № 006424, складеного о 15 год. 45 хв. 09 листопада 2020 року ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного (канабіноїди, марихуана) сп`яніння. 
 
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність і необґрунтованість постанови, винесеної з порушенням норм матеріального та процесуального права без належного ознайомлення та врахування всіх обставин справи, та на необхідність скасування постанови. 
 
Зазначав, що постанова оскаржується в зв`язку із неповнотою встановлення обставин справи перед її винесенням, неповного дослідження характеру вчиненого правопорушення, матеріалів справи, пояснень учасників, свідків, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилався на ст. 1, 7, 251, 280, 294 КУпАП, судову практику Європейського суду з прав людини, положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Вважав хибними висновки суду про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.
Зазначив, що відповідно до висновку № 006424, складеного о 15 год. 45 хв. 09 листопада 2020 року, ОСОБА_1 начебто перебував у стані наркотичного сп`яніння, хоча в акті медичного огляду особи взагалі подібного не було і сам акт також не складався, працівники КМКНЛ "Соціотерапія" жодних актів йому не надавали, а ОСОБА_1 , в порушення його прав, було відмовлено працівниками поліції у внесенні даних обставин в пояснення до протоколу.
Вказував, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння був проведений з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки дослідження сечі ОСОБА_1 було проведено лише за допомогою експрес-тесту без подальшого лабораторного дослідження, а тому отримані результати є недійсними.
Враховуючи, що не виключається похибка (неправильний результат) при дослідженні біологічного середовища ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння при використанні швидких тестів і результат такого дослідження може бути перевірений при проведенні судово-медичної токсикологічної експертизи, вважає, що висновок № 006424 від 09 листопада 2020 року КМНКЛ "Соціотерапія" щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, за відсутності інших беззаперечних доказів, які доводять цю обставину. не може бути покладений в основу рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилався на те, що згідно з Інструкцією 1452/735, п. 7 Розділу ІІІ цієї інструкції передбачена обов`язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини. 
Також матеріали справи не містять направлення до закладу охорони здоров`я, виданого працівниками поліції, що свідчить про те, що працівник поліції у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, і згідно висновку чи акту огляду ОСОБА_1 не зазначено, на підставі чого він направлений для проведення такого огляду.
Зазначив про помилкову кваліфікацію адміністративного правопорушення працівниками поліції та неправильність викладеної суті адміністративного правопорушення згідно норм КУпАП. В протоколі не викладено суть правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів), отже дії, поставлені у вину ОСОБА_1 , виходять за межі диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі вищевикладеного просив скасувати постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 04 січня 2021 року, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Відповідно до п. 2.9 "а" ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
 
Висновки судді місцевого суду про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 046744 від 03 листопада 2020 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;
висновком № 006424 КНП "Київська міська наркологічна клінічна лікарня "Соціотерапія" від 14 листопада 2020 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, із якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, перебуваючи під дією наркотичного засобу "канабіноїди, марихуана".
Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності, та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.
 
Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.
 
Так, згідно розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОН України та МОЗ України від  09 листопада 2015 року № 1452/735, перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
 
Із доводів апеляційної скарги не вбачається порушення зазначеного порядку під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та складання висновків щодо результатів його медичного огляду. 
 
Згідно з наказом Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27 травня 2019 року № 563 «Про оптимізацію організації проведення медичних оглядів на стан сп`яніння в м. Києві» Київській міській наркологічній клінічній лікарні "Соціотерапія" надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Не ґрунтуються на будь-яких доказах, є припущеннями та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що при дослідженні його біологічного середовища за допомогою лише експрес-тесту не виключається вірогідність похибки і неправильного результату, а отже висновок № 006224 від 09 листопада 2020 року КМНКЛ "Соціотерапія" не може бути покладений в основу рішення за відсутності інших беззаперечних доказів вини.
 
Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 , не погоджуючись з результатами медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у КНП "Київська міська наркологічна клінічна лікарня "Соціотерапія", не був позбавлений можливості пройти за самозверненням огляд на стан наркотичного сп`яніння у іншому закладі охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, або замовити проведення токсикологічної експертизи щодо наявності у своєму біологічному середовищі наркотичних речовин.
 
Під час апеляційного перегляду за клопотанням захисника ОСОБА_2 постановою судді Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року в справі було призначено медичну токсикологічну експертизу, виконання якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, на виконання експертам поставлено питання: чи наявні у біологічному середовищі (сечі) ОСОБА_1 , яке було відібрано у нього 09 листопада 2020 року в Київській міській наркологічній клінічній лікарні "Соціотерапія" канабіноїди, марихуана або інші наркотичні речовини.
 
В зв`язку з несплатою проведення медичної токсикологічної експертизи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , експертиза проведена не була і провадження в справі відновлено.
 
Таким чином, результати медичного огляду, проведеного 14 листопада 2020 року в КМНКЛ "Соціотерапія", ОСОБА_1 не спростовані.
 
Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про відсутність у справі доказів про направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, оскільки закон не вимагає його долучення до матеріалів справи. 
Зокрема, вимог про необхідність долучення до матеріалів справи вказаного направлення не містить Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МОН України та МОЗ України від  09 листопада 2015 року № 1452/735, Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року № 1376.
 
Крім того, враховуючи, що ОСОБА_1 був доставлений поліцейським до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, відсутність цього направлення ніяким чином не впливає на правильність прийнятого суддею рішення.
 
Доводи апеляційної скарги, що у висновку чи акті огляду ОСОБА_1 не зазначено, на підставі чого він направлений для проведення такого огляду, не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом, оскільки положення вищенаведених Порядку № 1103, Інструкції № 1452/735, Інструкції № 1395 та Інструкції № 1376 не передбачають необхідності зазначення цієї інформації у висновку, що додатково підтверджується відсутністю відповідної графи для заповнення у бланку висновку № 006224 від 09 листопада 2020 року КМНКЛ "Соціотерапія".
 
Доводи апеляційної скарги про невідповідність вимогам закону та диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП описаного працівниками поліції діяння ОСОБА_1 , є безпідставними та не приймаються апеляційним судом, виходячи із наступного.
 
Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення підлягає відповідальності на підставі закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.
 
До осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.
 
У свою чергу стаття 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, немає зворотної дії в часі.
 
Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон 1) стаття 130 КУпАП була викладена в новій редакції.
 
Також підпунктом 171 пункту 2 розділу І Закону 1 Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, якою встановлювалась кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи психотропних речовин, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи психотропних речовин, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
 
Однак, згідно з підпунктом 1 пункту 117 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-IX (далі Закон 2) підпункт 4 пункту 1 розділу І Закону 1 виключений.
 
Також, згідно з підпунктом 2 пункту 117 Закону 2 підпункт 171 пункту 2 розділу І Закону 1 виключений.
 
Відповідно до розділу ІІ Закону 2 цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, а саме з 01 липня 2020 року.
 
Тобто, Законом № 720-IX від 17 червня 2020 року по суті повернуто у попереднє положення диспозицію ст. 130 КУпАП, яка існувала, як на момент набрання чинності Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, так і після набрання ним чинності. Отже, суд застосовує чинну редакцію частини 1 статті 130 КУпАП, тобто редакцію вказаної частини статті, яка є ідентичною як на день вчинення правопорушення так і на день розгляду справи.
 
Виходячи із вищевикладеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неповноту дослідження матеріалів справи, пояснень учасників, свідків, з прийняттям висновків, що не відповідають обставинам справи і призвели до неправильного вирішення справи, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом.
 
Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 "а" ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
 
Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.
 
При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
 
За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
 
Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.
 
Апеляційний суд приймає до уваги, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.
 
Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
 
Постанова судді Оболонського районного суду міста Києва від 04 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Ковбасюка Владислава Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 04 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                  Кашперська Т.Ц.