13.04.21
33/812/152/21
Провадження №33/812/152/21                 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП 
Головуючий у першій інстанції                         Кузьменко В. В.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О. О.         

П О С Т А Н О В А
 
І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 року          м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Ямкової О. О.
за участю: секретаря Біляєвої В. М. 
особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності         ОСОБА_1 
захисника Коваля О. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду міста Миколаєва від 23 листопада 2020 року, стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,  
- якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В :

 Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 28 серпня 2020 року о 23 годині водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки у присутності двох свідків, і пройшов його у медичній установі, де за медичним висновком №1217 встановлено керування у стані алкогольного сп`яніння.
Постановою Заводського районного суду міста Миколаєва  від 23 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням 22 березня 2021 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Коваль О. В. поштою подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2020 року  скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Разом заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що в судовому засіданні під час постановлення оскаржуваної ухвали ОСОБА_1 присутнім не був, фіксація судового засідання не відбувалася, про існування постанови суду дізналися 15 лютого 2021 року, та її копію захисник отримав лише 12 березня 2021 року.
В клопотанні про поновлення строку апелянт не вказує на об`єктивні причини, які перешкодили вчасно подати апеляційну скаргу, а лише посилається на відсутність ОСОБА_1 при розгляді справи та на несвоєчасне отримання ним копії постанови суду. 
Перевіривши доводи, викладені в клопотанні, заслухавши правопорушника ОСОБА_1 та його захисника Коваля О. В. на підтримку клопотання про поновлення строку, вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню з наступних підстав.
Згідно до положень частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом особи на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету. 
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.
Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
Також у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).
Так, за матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_1 , як особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, повідомлявся про проведення судових засідань, призначених на 2 та 26 жовтня 2020 року, а також на 13 листопада (а.с.11-17), але до судових засідань не з`являвся, направив до суду свого захисника, яким надано клопотання про відкладення слухання справи.
У судове засідання, призначене на 23 листопада 2020 року ОСОБА_1 окремою судовою повісткою не викликався, але у справі брав участь його захисник Коваль О. В., який з`являвся до суду 13 та 23 листопада 2020 року у судові засідання (а.с.38-40), надавав свої пояснення по суті справи, що відображено судом у постанові, яка ним же і оскаржується. 
Клопотання про відкладення слухання справи 13 чи 23 листопада 2020 року, у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 до суду, його захисником Ковалем О. В. не подавалося. 
За такого суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу та ухвалив постанову за відсутності ОСОБА_1 , який добровільно розпорядився своїм правом щодо особистої участі у судовому засіданні, направивши свого захисника, в присутності якого судом розглянута справа по суті.
Відсутність самої фіксації засідання з розгляду справи не є порушенням, встановленим КУпАП, яке може бути підставою для поновлення пропущеного строку на оскарження, оскільки усі дії суду відображені у змісті постанови, яка оскаржується захисником.
Постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ухвалена 23 листопада 2020 року за присутності у судовому засіданні захисника при розгляді справи по суті, а апеляційна скарга на судове рішення подана ним поштою 22 березня 2020 року, тобто поза межами строку встановленого статтею 294 КУпАП, враховуючи, зокрема, посилання захисника на факт повідомлення ОСОБА_1 про існування постанови 15 лютого 2020 року з реєстру судових рішень.
Разом з тим постанова суду, яка ухвалена 23 листопада 2020 року, оприлюднена у державному реєстрі 26 листопада 2020 року. 
Таким чином, будучі обізнаним про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, захисник особи, відносно якої складено протокол та розглянута справа по суті, тривалий час не цікавився рухом справи та наслідками її розгляду, враховуючи обмежені законом строки на притягнення осіб до адміністративної відповідальності (стаття 38 КУпАП). 
Доводи щодо дати отримання копії постанови як підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є помилковим тлумаченням діючого законодавства, оскільки положення статті 294 КУпАП пов`язують строки оскарження виключно з моментом ухвалення судом відповідної постанови, а не з моментом її вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або її захиснику.
Отже, апелянтом пропущений десятиденний строк, передбачений на оскарження постанови в справах про адміністративні правопорушення, в клопотанні не наведено причин, які об`єктивно перешкодили йому в передбачений законом строк подати апеляційну скаргу.
Посилання захисника на порушення судом процедури постановлення судового рішення та тривалу неможливість ознайомлення з його змістом не підтверджені належними доказами, та спростовуються самим фактом оприлюднення постанови суду, відразу після її ухвалення, а саме направлення до реєстру 24 листопада 2020 року, та оприлюднення 26 листопада 2020 року (а.с.37).
24 листопада 2020 року копії постанови суду направлені простою поштовою кореспонденцією на адресу УПП в Миколаївської області та ОСОБА_1 ..
Відтак, вказані обставини вказують на своєчасність виготовлення, ухвалення та оприлюднення судового рішення.
За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду апелянтом був пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає, та застосування цих наслідків пропуску строку звернення до суду не є порушенням самого права на доступ до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику  ОСОБА_1  - адвокату Ковалю О. В. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови  Заводського районного суду міста Миколаєва від 23 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційну скаргу з додатками невідкладно повернути - ОСОБА_2 .
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду
О. О. Ямкова