Справа № 161/3784/20 	Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М. 	
Провадження № 22-ц/802/670/21  Категорія: 36    	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
01 червня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.
суддів Киці С. І., Федонюк С. Ю., 
секретаря Галицької І. П.,
з участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою позивача Державного комунального підприємства «Луцьктепло» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2021 року,
В С Т А Н О В И В :
       Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» (Далі- ДКП «Луцьктепло») звернулось в суд з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2021 року провадження у цивільній справі за позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в частині позовних вимог до ОСОБА_2 закрито з підстав розгляду за правилами господарського судочинства, тобто, що вона не підвідомча судам загальної юрисдикції.
Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що договір постачання теплової енергії був укладений між ДКП «Луцьктепло» та ОСОБА_2 як з фізичною особою, а тому розгляд справи відноситься до цивільної юрисдикції, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 заперечує проти задоволення апеляційної скарги, зазначає, що ухвала суду відповідає вимогам закону.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що за суб`єктним складом в частині позовних вимог до ОСОБА_4 спір має розглядатися в порядку господарського судочинства.
Встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин відповідач ОСОБА_2 використовував приміщення за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору оренди № 952 від 01.09.2015 року виключно для здійснення господарської діяльності та був зареєстрований як фізична особа-підприємець, тобто був суб`єктом підприємницької діяльності.
У статті 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
У частині першій статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та (або) інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Разом з тим, статтею 20 ГПК України визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
За змістом частин першої, другої статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).
При вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
Вирішуючи питання про юрисдикцію суду, необхідно насамперед з`ясувати характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.
Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 15 травня 2019 року в справі № 125/1267/16-ц (провадження № 14-160цс19).
Таким чином, при визначенні підвідомчості цієї справи слід виходити з характеру спірних правовідносин, прав, свобод та інтересів, за захистом яких звернувся позивач.
З матеріалів справи убачається, що договір на надання послуг по теплопостачанню від 10.08.2008 р. укладався між ДКП «Луцьктепло» та ОСОБА_2 як фізичною особою-підприємцем, оскільки скріплений печаткою саме підприємця (а.с 9). З переписки між сторонами, яка передувала зверненню до суду, також убачається, що позивач звертався з листами до ОСОБА_2 як до підприємця (а.с. 75-77). Також встановлено і підтверджується належними доказами факт використання даного приміщення відповідачем для здійснення підприємницької діяльності.
Будь-яких доказів на підтвердження нарахування плати за послуги ОСОБА_2 як фізичній особі, позивачем не надано. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції постановив судове рішення із дотриманням норм процесуального права, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростували, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384,суд 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Державного комунального підприємства «Луцьктепло`залишити без задоволення. 
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2021 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді :