ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року 

м. Київ
справа №176/2584/15-а(2-а/176/114/15)
адміністративне провадження №К/9901/22633/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянув у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017  (колегія у складі суддів Богданенка І.Ю., Дадим Ю.М., Уханенка С.А.)
у справі №176/2584/15-а (2-а/176/114/15)
за позовом  ОСОБА_1 
до П`ятихатського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          23.11.2015 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області, в якому (після уточнення позовних вимог) просив визнати відмову відповідача у перерахунку пенсії протиправною та незаконною та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
2.          Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21.06.2016 замінено відповідача у справі з Управління Пенсійного фонду України в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області на П`ятихатське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.
3.          Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24.04.2017 у задоволенні позову відмовлено. 
4.          Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017, постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24.04.2017 скасовано, позовні вимоги за період з 01.01.2000 по 22.05.2015 залишено без розгляду, а позовні вимоги задоволено частково:
-          визнано протиправною відмову П`ятихатського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком з 01 грудня 2015 року;
-          зобов`язано П`ятихатське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком з 01 грудня 2015 року з урахуванням раніше проведених виплат;
-          у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
5.          24.07.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга позивача на рішення суду апеляційної інстанції. У касаційній скарзі позивач просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині періоду здійснення перерахунку та його розміру по виплаті пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком.
6.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.09.2017 відкрито касаційне провадження у справі. 
7.          У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу передано для розгляду до Верховного Суду. 

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в П`ятихатському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (до реорганізації  - управління Пенсійного фонду України в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області) та з 19.05.2000 отримує пенсію по інвалідності, у зв`язку із встановленням вперше ІІ групи інвалідності загального захворювання.
9.          Управлінням Пенсійного фонду України в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області визначений стаж роботи позивача по 13.05.2000 -  14 років 06 місяців 29 днів. Також, додатковий стаж з дня встановлення інвалідності до дня досягнення пенсійного віку визначений у розмірі 13 років 4 місяці 8 днів.
10.          З 01.06.2012 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності безстроково.
11.          У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії та додатковими документами про стаж, на підставі яких відповідачем з 01.10.2013 проведений перерахунок пенсії по стажу з із визначенням страхового стажу  14 років 08 місяців 09 днів, набутого до 13.05.2000.
12.          У червні 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, подав додаткові документи про стаж.
13.          На підставі поданих документів, відповідачем додатково зараховані періоди роботи позивача та визначений стаж роботи позивача, набутий до 13.05.2000 - 15 років 05 днів. За даними персоніфікованого обліку відповідача позивач після 13.05.2000 страховий стаж не набув. 
14.          Управління Пенсійного фонду України в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області погодилося з позивачем щодо виникнення у нього права на перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з огляду на відповідність вимогам статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте відмовило у перерахунку пенсії, оскільки розмір пенсії за віком є меншим від отримуваного розміру пенсії по інвалідності.
15.          16.11.2015 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії з посиланням на частину 2 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено право інваліда ІІ групи на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком.
16.          Листом від 19.11.2015 Управління Пенсійного фонду України в м. Жовтих Водах Дніпропетровської області навело обставини та розрахунки призначення та подальших перерахунків пенсійних виплат позивача та виклало висновок про недоцільність переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком у зв`язку зі зменшенням її розміру.
17.          На час виникнення спірних відносин позивачу виплачується пенсія по інвалідності у розмірі 90% пенсії за віком, позивач не працює, з часу встановлення ІІ групи інвалідності вперше, група не змінювалася.
18.          Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними, звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

19.          В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що відмова відповідача здійснити перерахунок пенсії є протиправною, незаконною та необґрунтованою, що порушує його право на належний та гарантований державою рівень пенсійного та соціального забезпечення його як громадянина.
Крім того, позивач покликався на необхідність при здійсненні перерахунку пенсії прийняти до уваги положення ч.1 ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003  № 1058-ІV, якою передбачено, що «пенсія ІІ групи інвалідності призначається в розмірі 90% пенсії за віком», в той час коли його пенсія за віком станом на 01.05.2014, згідно листа Департаменту Пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України № 4420/М-11 від 08.05.2014 повинна була становити - 2685,82 грн. Позивач зазначає про необхідність здійснення перерахунку його пенсії з урахуванням наведеного розміру.
20.          Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність його дій.

ІV. ОЦІНКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

21.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виплати позивачу здійснюються в розмірах, визначених у відповідності до чинного законодавства.
Також за висновком суду першої інстанції, хибним є твердження позивача щодо розміру його пенсії з 01.05.2014, який, на думку останнього, повинен був становити 2685,82 грн., оскільки згідно листа Департаменту Пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 08.05.2014 № 4420/М-11 ця сума є заробітною платою, визначеною за період роботи з 01.01.1989 по 31.12.1990, з якої йде розрахунок пенсії застрахованій особі відповідно до ст. 40 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
22.          Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що адміністративний позов за період з 01.01.2000 по 22.05.2015 включно заявлено поза межами шестимісячного строку звернення. Тому позовні вимоги за цей період залишено без розгляду.
23.          Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що на час звернення до відповідача позивач, як не працюючий інвалід ІІ групи, якому інвалідність вперше встановлено у віці до 46 років включно, маючи страховий стаж, який перевищує 25 років, має право на отримання пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком, тобто фактично у розмірі 100% пенсії за віком.
24.          Суд апеляційної інстанції відхилив доводи відповідача про зменшення розміру отримуваної позивачем пенсії, оскільки у заяві від 16.11.2015 позивач просить виплачувати йому пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком, а не про переведення з виду на вид.
25.          За останнім наведеним відповідачем розміром пенсії по інвалідності, зокрема у розрахунку, пенсія за віком становить 1104,82 гривень (або 100%) та 90%, відповідно, складає 994,34 гривень. Отже, пенсія по інвалідності у розмірі пенсії за віком 100% є більшою ніж пенсія по інвалідності у розмірі пенсії за віком 90%.
26.          Враховуючи наведене, відповідач безпідставно ототожнив заяву позивача про виплату пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком з заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком та протиправно відмовив у виплаті належного розміру пенсії по інвалідності.
27.          Призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком не відбувається автоматично, а залежить безпосередньо від волевиявлення заявника та настання певних умов.
28.          За висновком суду апеляційної інстанції спірні правовідносини виникли у зв`язку з поданням позивачем 16.11.2015 заяви до відповідача, а тому, з урахуванням строків перерахунку пенсій та права позивача на отримання пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком, позовні вимоги підлягають задоволенню з 01.12.2015, та позовні вимоги за період з 23.05.2015 по 30.11.2015 задоволенню не підлягають.
29.          Питання додаткового зарахування стажу та заробітку позивача не є предметом позовних вимог. 

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

30.          У касаційній скарзі позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, так як судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи в частині включення в розрахунок розміру пенсії, наданих ним довідок про заробітну плату, та договорів про трудову діяльність, а тому підлягає зміні з наступних підстав.
31.          В оскаржуваній постанові зазначено, що до суду першої інстанції позивач звернувся 23.11.2015, що суперечить уточненій позовній заяві, де штамп звернення 04.04.2016. Крім того, у позові чітко зазначено, що 16.11.2015 ОСОБА_1 звернувся не до суду першої інстанції, а до Управління Пенсійного фонду України у м. Жовтих Водах Дніпропетровської області, на що було надано відповідь. Позивач вважає, що невірно було визначено період залишення позовних вимог без розгляду.
32.          Скаржник зазначає, що при зверненні до відповідача посилався на довідку про страховий стаж для включення його в суму, з якої визначається розмір пенсії, але з відповіді останнього, яку він отримав 14.07.2016, дізнався про порушення його прав. Тому вважає, що не пропустив строки позовної давності, визначені у ст. 99 КАС України.
33.          Також, не враховано довідки про його доходи для здійснення правильного перерахунку пенсії, а саме довідку № 34 від 04.11.2002, яка свідчить про виплати по трудонормам за виконану роботу, та довідку від 30.09.2014, яка свідчить про неврахування заробітної плати за 1989 та 1990 роки для обчислення розміру пенсії.
34.          Відповідач відзиву на касаційну скаргу не подав.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

35.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.
36.          Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
37.          Відповідно до  ст. 33 Закону №  1058-ІV  пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: інвалідам I групи - 100 відсотків пенсії за віком; інвалідам II групи - 90 відсотків пенсії за віком; інвалідам III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей  27  і 28  цього  Закону. 
38.          Непрацюючі інваліди II групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності такого страхового стажу: у жінок  20 років, а у чоловіків  25 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 46 років включно; у жінок  21 рік, а у чоловіків  26 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 48 років включно; у жінок  22 роки, а у чоловіків  27 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 50 років включно; у жінок  23 роки, а у чоловіків  28 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 53 років включно; у жінок  24 роки, а у чоловіків  29 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 56 років включно; у жінок  25 років, а у чоловіків  30 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 59 років включно
39.          Непрацюючі інваліди II групи, визнані інвалідами після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та інваліди III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону».
40.          Аналіз статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає підстави вважати, що обчислення безпосередньо розміру пенсії за віком з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності, передбачений як частиною 1, так і частиною 2 цієї статті, відбувається однаковим способом.
41.          Абзацом 2 частини 1статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  встановлено, що до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого  статтею 26 цього Закону.
42.          Частиною 1  статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
43.          Як встановлено судом, вперше ІІ групу інвалідності загального захворювання встановлено позивачу з 19.05.2000, отже у віці повних 46 років.
44.          Шестидесятирічного віку ОСОБА_1 досяг ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
45.          Станом на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (16 листопада 2015 року):
-          позивачу вже виповнилося 62 роки;
-          обчислений відповідачем за матеріалами пенсійної справи страховий стаж (фактична трудова діяльність) позивача за період до 13 травня 2000 року  становить 15 років 05 днів та додатковий страховий стаж згідно з частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (з часу встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку)  - 13 років 4 місяці 08 днів. Отже загальний страховий стаж складає 28 років 4 місяці 13 днів;
-          позивач не працює.
46.          Отже, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивач має право на пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком з 01 грудня 2015 року.
47.          Що стосується неправильного залишення позовних вимог без розгляду, то дату 16.11.2015 суд апеляційної інстанції пов`язує не з моментом звернення позивача до суду, а саме з датою, з якої має здійснюватися перерахунок його пенсії з урахуванням положень абз.1 ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
48.          Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зазначив у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду:

«для  визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час,  триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
… пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює  момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.
<…> колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами».

49.          Суд не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.
50.          Зважаючи на вищенаведене, посилання скаржника на те, що у зв`язку з отриманням відповіді від відповідача 14.07.2016 та 27.07.2016 ним не пропущено строки звернення до суду, Суд не бере до уваги. Позивач не мав перешкод для того, щоб довідатися про усі обставини, що мають значення для захисту його прав як пенсіонера саме з 2000 року, а не з 01.12.2015. Не реалізація позивачем своїх прав не є підставою для незастосування строку звернення до суду.
51.          Отже, з урахуванням вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції та зазначає, що отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює  момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.
52.          Щодо неврахування довідок про доходи для здійснення правильного перерахунку пенсії, колегія судів вважає за необхідне зазначити наступне.
53.          Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
54.          За висновком суду апеляційної інстанції, питання додаткового зарахування стажу та заробітку позивача не є предметом позовних вимог, а тому судом не досліджувалося.
55.          Відповідно до ч. 1, 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
56.          З цих підстав Суд відхиляє доводи касаційної скарги, що стосується переоцінки доказів та неповноти їх дослідження.
57.          Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив порушень норм процесуального чи матеріального права при ухваленні судового рішення.
58.          Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
59.          Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359  КАС України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу   ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 червня  2017 року у справі №  176/2584/15-а (2-а/176/114/15) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб