П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/231/20	

Категорія: 1060200000                                                                                                 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В. 
                                                                                                                                      Час і місце ухвалення: м. Одеса 
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              –  Бітова А. І.
                                  –  Ступакової І. Г

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Т.в.о. начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Дорчинець Євгенія Івановича, 3-тя особа: Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Т.в.о. начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Дорчинець Євгенія Івановича, 3-тя особа: Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області, в якому просить:
визнати протиправними дії вчинені 29 жовтня 2019 року в.о. начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Євгенія Дорчинця щодо складання та підписання акту про відсутність головного спеціаліста відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_1 на службі більше трьох годин;
визнати дії в.о. начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Євгенія Дорчинця щодо надання на огляд та у розпорядження стороннім особам з власної ініціативи витяги з реєстру сільськогосподарської техніки за 2018-2019 роки, журналів та матеріалів, що стали підставою для реєстрації сільськогосподарської техніки, та носять персональні дані - протиправними.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29 жовтня 2019 року позивач здійснив виїзд до ТОВ ІМЕНІ ВОЙКОВА, що знаходиться в селищі Тростянець Великомихайлівського району Одеської області та здійснив огляд транспортного засобу зі складенням відповідного акту. Того ж дня складений акт та матеріали для подальшої реєстрації трактора позивачем були передані Є. Дорчинцю.
Разом з цим, в цей же день, 29.10.2019 року, головним спеціалістом Дорчинець Є.І., завідувачем сектору з питань запобігання корупції Станковим А., головним спеціалістом сектору з питань запобігання корупції Чернега Н., головним спеціалістом відділу правового забезпечення ОСОБА_2 складено акт про відсутність в приміщенні адміністративної будівлі Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області головного спеціаліста відділу реєстрації сільськогосподарської техніки ОСОБА_1 більше трьох годин протягом робочого дня.
Також вказав, що в порушення зазначеного законодавства, т.в.о. начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Є. Дорчинець видав на огляд та у розпорядження стороннім особам з власної ініціативи витяги з реєстру сільськогосподарської техніки за 2018-2019 роки, журнали що є носіями персональних даних, а також матеріали, що стали підставою для реєстрації сільськогосподарської техніки, та носять персональні дані власників сільськогосподарської техніки.
При цьому,  присутність позивача на роботі в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Одеській області 29.10.2019 року підтверджується записом в журналі приходу на роботу працівників, а також підписаним ОСОБА_3 та поданим для нарахування та виплати заробітної плати табелем робочого часу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до т.в.о. начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Дорчинець Євгенія Івановича, третя особа, Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправними дій - задоволено повністю.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначало про порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, з`ясування не всіх обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги з посиланням на висновки викладені в постанові Верховного Суду у справі № 819/838/16, зазначено, що  акт складений суб`єктом владних повноважень не є правовим документом, який установлює відповідальність для позивача та відповідно не є актом індивідуальної дії у розумінні норм КАС України. При цьому також вказав, що вимогу в частині надання документів на огляд третім особам, має право висувати особа – суб`єкт персональних даних.
Протокольною ухвалою суду від 08.06.2021 року подальший розгляд справи вирішено проводити у порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що 29 жовтня 2019 року позивач здійснив виїзд до ТОВ ІМЕНІ ВОЙКОВА, що знаходиться в селищі Тростянець Великомихайлівського району Одеської області та здійснив огляд транспортного засобу зі складенням відповідного акту. Того ж дня складений акт та матеріали для подальшої реєстрації трактора позивачем були передані Є. Дорчинцю.
Разом з цим, в цей же день, 29.10.2019 року, головним спеціалістом Дорчинець Є.І., завідувачем сектору з питань запобігання корупції Станковим А., головним спеціалістом сектору з питань запобігання корупції Чернега Н., головним спеціалістом відділу правового забезпечення ОСОБА_2 складено акт про відсутність в приміщенні адміністративної будівлі Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області головного спеціаліста відділу реєстрації сільськогосподарської техніки ОСОБА_1 більше трьох годин протягом робочого дня.
В  межах Наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №4720 від 10 жовтня 2019 року “Про проведення службового розслідування щодо обставин викладених у службовій записці ОСОБА_1 утворена комісія до складу якої входили завідувач сектору з питань запобігання корупції Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_4 та головний спеціаліст відділу правового забезпечення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_5 .
У доповідних записках ОСОБА_6 та А. Станков посилаються на те, що т.в.о. начальника відділу реєстрації сільськогосподарської технік Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Є. Дорчинець зроблені витяги з реєстру сільськогосподарської техніки за 2018-2019 роки, а також надані на огляд журнали та матеріали, що стали підставою для реєстрації сільськогосподарської техніки, та містять персональні дані.
19 грудня 2019 року від члена дисциплінарної комісії Головного управлінню Держпродспоживслужби в Одеській області Пісова М.П. ОСОБА_1 отримав 3 листи без номера якими повідомлено:
про відкриття дисциплінарного провадження та запрошено для надання пояснень з причині відсутності його на службі більше трьох годин 29 жовтня 2019 року. Підставою для порушення дисциплінарного провадження стала доповідна записка начальника відділу документального забезпечення Головного управлінню Держпродспоживслужби в Одеській області О. Невиної від 30.10.2019 року та копія акту складеного в присутності державних службовців Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про встановлення факту відсутності ОСОБА_1 на службі 29.10.2019 року, більше трьох годин протягом робочого дня;
про відкриття дисциплінарного провадження та запрошено для надання пояснень за фактами викладеними в доповідній записці завідувача сектору з питань запобіганню корупції Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області А. Станкова щодо можливих порушень нормативних актів головних спеціалістом відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_1 ;
про відкриття дисциплінарного провадження та запрошено для надання пояснень та фактами викладеними в доповідній записці головного спеціаліста відділю правового забезпечення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області А. Дундер щодо можливих порушень головню спеціалістом відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із діями відповідача щодо складання акту  про відсутність на робочому місці більше трьох годин та наданням стороннім особам відомостей, що носять персональні данні, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення т.в.о. начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Дорчинець Є. “правової процедури”, зокрема, щодо складання та підписання акту про відсутність позивача на службі більше трьох годин. При цьому вказав, що вчинення державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними, а тому прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно ч. 2 ст. 55 Конституції України  кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 5 КАС України  встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої  статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга  статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених  Конституцією  і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої  статті 55 Конституції України, статей  2,  6 Кодексу адміністративного судочинства України.
У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої  статті 4 Цивільного процесуального кодексу України  (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України, в рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004, дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити  Конституції  і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права;  д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Звідси, поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення саме суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване  статтею 55 Конституції України  й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають, що начебто певні обставини впливають на їх правове становище.
Таким чином, у контексті наведених приписів до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, проте обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.
Право на захист є самостійним суб`єктивним правом, яке з`являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання та реалізується в межах охоронюваних правовідносин, які при цьому виникли.
При цьому, обґрунтованість вимог позивача має ґрунтуватися на наявності спірних правовідносин, які виникли безпосередньо між позивачем та контролюючим органом, протиправні дії якого, на суб`єктивну думку позивача, порушили його право. Факт порушення права позивача та, як наслідок, наявність спірних правовідносин потребують доведення та встановлення в ході судового розгляду справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 2  ст. 9 КАС України  суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього  Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй  конституцією  або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
У будь-якому разі обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення його порушених прав, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.
За правилами ч.ч. 1, 2  ст. 5 КАС України  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду зокрема з вимогою про визнати протиправними дії вчинені в.о. начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Євгенія Дорчинця щодо складання та підписання акту про відсутність головного спеціаліста відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Вовченка Ігоря Володимировича на службі більше трьох годин та надання на огляд документів третім особам
При цьому, оскаржуючи дії відповідача щодо складання акту та надання на огляд документів, в заявленому позові позивачем не наведено жодного обґрунтування негативного впливу оскаржуваних дій на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси саме позивача.
Позивач наголошує, що не оскаржує результат дій суб`єкта владних повноважень, а безпосередньо протиправні дії щодо складання акту та надання на огляд документів.
Зі змісту усіх доводів позивача вбачається, що фактично позивач не погоджується зі змістом висновків акту, який складено за наслідками службового розслідування.
Проте, акт про відсутність головного спеціаліста відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_1 на службі більше трьох годин, не порушує прав, свобод або інтересів позивача, оскільки не установлює відповідальності для позивача.
Також, колегія суддів вказує, що позивачем не визначено, яким чином при задоволенні заявленої ним редакції позовної заяви будуть відновлені його права (не вказано, які саме права підлягають відновленню).
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у будь-якому разі обраний позивачем спосіб захисту не спрямований на відновлення порушених прав.
Це свідчить про відсутність предмету захисту у суді, адже позивачем не визначено права, свободи чи інтересу, які мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку, що фактично вказує на безпредметність заявленого позову.
На підставі наведеного у сукупності, враховуючи, що усі вимоги позивача є похідними та фактично направлені на оскарження дій щодо складання акту і його висновків, та цей акт не порушує прав, свобод або інтересів позивача, колегія суддів приходить до висновку, що на підставі наведених вище положень статті 5 КАС України наведені обставини унеможливлюють розгляд таких вимог.
Отже, встановивши відсутність порушення прав, свобод або інтересів позивача, колегія суддів приходить до висновку, що це є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову. 
Суд першої інстанції  на вищенаведені обставини справи та норми права уваги не звернув, а тому прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1  статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, враховуючи те, що у справі неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року скасувати.
Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Т.в.о. начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Дорчинець Євгенія Івановича, 3-тя особа: Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправними дій відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

                                             Повний текст постанови складено та підписано 11 червня 2021 року . 
Головуючий суддя:                                                                                            О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                                 А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                                 І. Г. Ступакова