УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-2107/10
провадження № 61-8888ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Зарічного районного суду міста Суми від 10 березня 2021 року та постанови Сумського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року про видачу дубліката виконавчого документау справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Сумської філії акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
16 лютого 2021 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду із заявою про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа.
Заява мотивована тим, що виконавчий лист від 26 січня 2011 року № 2-2107/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості по кредиту в сумі 58 776,28 доларів США, штрафу - 16 488 грн, пеню - 30 149,04 грн, судового збору - 566,66 грн, витрат по сплаті ІТЗ - 40,00 грн перебував на виконанні у ВДВС Сумського МУЮ. Постановою державного виконавця від 08 вересня 2014 року було відкрито виконавче провадження. З метою встановлення стану виконавчого провадження                       у даній справі, АБ «Укргазбанк» здійснив пошук відповідної інформації                                                   в Автоматизованій системі виконавчих проваджень та виявив інформацію про наявність постанови державного виконавця від 30 жовтня 2014 року про повернення виконавчого документу стягувачу. Однак, АБ «Укргазбанк» не отримував ні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, ні оригіналу виконавчого листа                      у справі № 2-2107/2010, у зв`язку з чим не може повторно пред`явити його до виконання. АБ «Укргазбанк» отримав інформацію про повернення виконавчого документа стягувачу лише у серпні 2020 року і жодних документів з цього приводу раніше не отримував, а отже до цього часу не знав про винесення постанови про повернення виконавчого документу. А тому вважає, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений з поважних причин.
Ухвалою Зарічного районного суду міста Суми від 10 березня 2021 року заяву                ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.
Видано дублікат виконавчого листа по справі № 2-2107/2010 про стягнення                                    з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості по кредиту в сумі              58 776,28 доларів США, штрафу - 16 488,00 грн, пеню - 30 149,04 грн, судового збору - 566,66 грн, витрат по сплаті ІТЗ - 40,00 грн.
Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 2-2107/2010. 
Суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду залишається не виконаним, оригінал виконавчого документа втрачений, причини пропуску ПАТ АБ «Укргазбанк» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважними, незалежними від стягувача та пропущений строк підлягає поновленню.
Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Постановою Сумського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції. Виходив з того, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявник був позбавлений можливості повторно пред`явити виконавчий лист до виконання у встановлений законом строк. У зв`язку із втратою оригіналу виконавчого листа, а про повернення виконавчого документу стягувачу стало відомо лише у серпні 2020 року.
27 травня 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу до Верховного Суду, у якійпросить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не з`ясували всі обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору. Документи, подані заявником на обґрунтування вимог заяви, не є належними доказами втрати виконавчого документа та не є підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Інформація зазначена у довідці Зарічного відділу ВДВС у місті Суми від                   06 серпня 2020 року не вказує про втрату виконавчого листа, а лише про його відсутність у відділ ДВС. Постанова про відкриття ВП містила ідентифікатор доступу, отже стягувач мав можливість дізнаватись про рух виконавчого провадження, що виключає поважність причин пропуску строку банком для пред`явлення виконавчого листа до виконання не з вини стягувача. Судами не враховано висновки Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009, від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11.
У відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких мотивів.
Судами встановлено, що рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 29 грудня 2010 року, з врахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 28 лютого 2011 року по справі № 2-2107/2010 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Сумської філії АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Сумської філії АБ «Укргазбанк» суму за кредитним договором 58 776,28 доларів США, пеню 30 149,04 грн та штраф 16 488,00 грн в солідарному порядку. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Сумської філії АБ «Укргазбанк» судовий збір 1 700,00 грн, в дольовому порядку по 566,66 грн, з кожного витрати з ІТЗ - 120,00 грн, в дольовому порядку по 40,00 грн з кожного. В рахунок погашення боргу звернуто стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 .
На виконання рішення суду представником стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» отримано виконавчі листи.
Постановою державного виконавця від 08 вересня 2014 року відкрито виконавче провадження № 44700062 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
Постановою державного виконавця від 30 жовтня 2014 року виконавчий лист повернуто стягувачеві. 
Відповідно до довідки, виданої Зарічним ВДВС у місті Суми ПСМУ МЮ (м. Суми) від                    06 серпня 2020 року № 16/87854, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 06 серпня 2020 року на виконанні у відділі виконавчий лист по справі № 2-2107/2010, виданий 26 січня 2011 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення боргу з ОСОБА_1 , не зареєстровано та на виконанні не перебуває.
У заяві зазначено, що на адресу стягувача виконавчий лист не повернувся, оригінал виконавчого листа втрачено.
Відповідно до статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі № 2-1053/10 (провадження                          № 61-18169св18) зроблено висновок про те, що «оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановивши, що строк пред`явлення до виконання виконавчого документа пропущений з підстав, що не залежали від заявника, виконавчий документ втрачено, рішення суду не виконано, дійшов правильного висновку про задоволення заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа. 
Доводи касаційної скарги щодо відсутності підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та доказів втрати стосуються переоцінки доказів, оцінених судами першої та апеляційної інстанцій, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до повноважень Верховного Суду.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від                         19 грудня 1997 року).
Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
У частині четвертій статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення,                          у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Зарічного районного суду міста Суми від 10 березня 2021 року та постанови Сумського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року про видачу дубліката виконавчого листа належить відмовити.
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Зарічного районного суду міста Суми від 10 березня 2021 року та постанови Сумського апеляційного суду від 29 квітня                          2021 року про видачу дубліката виконавчого документа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Сумської філії акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за кредитним договором.
Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                           М. М. Русинчук
                                                                                                                      Н. О. Антоненко
В. І. Крат