КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
1[1]

Номер справи : 361/6824/20
Номер провадження : 33/824/792/2021 
Категорія: ст. 124 КУпАП      
    
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
16 квітня 2021 року                                                                                         м. Київ
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Столяра О.А., потерпілого ОСОБА_2 та його представника - адвоката Сащенка Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Столяра О.А. на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2020 року,
 
в с т а н о в и в :
 
Відповідно до постанови судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2020 року, 
ОСОБА_1 , який народився                       ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:                    АДРЕСА_1 ,  
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням на нього  адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
Цією ж постановою, стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,20 грн.
Як встановлено постановою судді, 30.08.2020 близько 19 год. 30 хв. в             с. Скибин Броварського району Київської області на вул. Київській, біля будинку № 123, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , під час здійснення маневру повороту ліворуч на перехресті, не надав переваги в русі автомобілю марки «KIA Cerato» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого допустив з ним зіткнення. Внаслідок зіткнення транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив пункти 2.3 (б), 16.6 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Столяр О.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2020року скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Одночасно адвокат Столяр О.А. подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначеної вище постанови.
В обґрунтування поданого клопотання, апелянт посилається на те, що апеляційна скарга на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2020року, першочергово була подана вчасно, у передбачений законом десятиденний строк, а саме 03.11.2020 року, що підтверджується відтиском штемпеля на конверті.
Разом з тим, постановою Київського апеляційного суду від 01.12.2020 року, апеляційна скарга була повернута скаржнику необґрунтовано, з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, що не відповідає дійсності.
Захисник вказує, що внаслідок непорозуміння, яке сталось,              ОСОБА_1 , фактично позбавлений права на апеляційне оскарження, гарантоване ст. 129 Конституції України та ст. 289 КУпАП.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги,  захисник посилається на те, що оскаржувана постанова суду є незаконною, необґрунтованою, винесена з грубим порушенням норм процесуального права, зокрема ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП та недотриманням правових позицій Пленуму Верховного суду України, викладених у постановах № 14 від 23.12.2005 р. «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», та № 11 від 11.06.2004 р. «про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 КУпАП. 
Зокрема, як зазначає апелянт, судом першої інстанції, до розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення             ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, підійшов формально, оскільки не викликав належним чином в судове засідання особу, яка притягується до відповідальності, в зв`язку з чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, не допитав свідків даної дорожньо-транспортної пригоди, та передчасно і безпідставно визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення.
Крім того, адвокат вказує на те, що суддя Броварського міськрайонного суду Київської області, жодним чином не відреагував на заяву захисника Столяра О.А., який надає правову допомогу ОСОБА_1 , про перенесення судового засідання, з поважних причин.
Вказує, що в розпорядженні захисника, наявний Висновок експерта            № 0422 від 14.12.2020 року за результатами проведення експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля марки «KIA Cerato» д.н.з. НОМЕР_2 , згідно якого встановлено, що в діях водія автомобіля «ToyotaCamry» д.н.з. НОМЕР_1 , відсутні невідповідності вимогам п. 16.6 ПДР, які б перебували у причинному зв`язку з виникненням ДТП.
Заслухавши пояснення  ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Столяра О.А., які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його представника - адвоката Сащенка Ю.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити оскаржувану постанову судді без змін; опитавши свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи та доводи поданої скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи  з наступних підстав.
По-перше, враховуючи обставини, наведені у клопотанні захисника ОСОБА_1 - адвоката Столяра О.А. про поновлення процесуального строку на оскарження постанови суддіу справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ,що цей строк підлягає поновленню, оскільки надані суду апеляційної інстанції докази дозволяють зробити висновок про те, що фактично, при поданні первинної апеляційної скарги від 03.11.2020 року, цей строк пропущений не був, а при повторному поданні апеляційної скарги, з урахуванням вищенаведеного, він був пропущений з поважних причин.
По-друге, незважаючи на висновок судді про те, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 426325 від 30.08.2020 року, схемою місця ДТП до нього та письмовими поясненнями  ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції не може з ним погодитися, з огляду на таке.
Як встановлено судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду, вказаний висновок не ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні обставин даної справи та її вирішенні в точній відповідності з законом, що потягло за собою безпідставне притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчиненняадміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки через неповноту судового розгляду та неправильну оцінку наявних у справі доказів в їх сукупності, суддя дійшов помилкового висновку, як щодо фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30 серпня 2020 року близько 19 год. 30 хв. на ділянці автодороги Київ-Чернігів в районі буд. 123 по вул. Київська с. Скибин, Броварського району Київської області, так і щодо вини  ОСОБА_1 у її спричиненні, внаслідок порушення пунктів 2.3 «б» та 16.6 Правил дорожнього руху України. 
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18     № 426325 від 30.08.2020 року, який було складено щодо  ОСОБА_1 та постанови, що оскаржуєтьсявбачається, що останній керуючи ТЗ д.н.з. НОМЕР_1 повертав ліворуч на перехресті, не надав переваги у русі ТЗ КІА д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого допустив зіткнення з цим ТЗ, в результаті якого обидва ТЗ отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 16.6, 2.3 (б) ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 
Разом з тим, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП та допущені ним при цьому правила дорожнього руху, не в повній мірі відповідають дорожній обстановці, яка мала місце під час ДТП. 
Зокрема, як встановлено під час апеляційного розгляду, дорожньо-транспортна пригода відбулась на нерегульованому перехресті дороги, що має по дві смуги для руху в обох напрямках, а тому ОСОБА_1 не міг порушити  п. 16.6 ПДР, яким встановлені правила проїзду на регульованому перехресті.
Крім того, незважаючи на те, що на нерегульованому перехресті, встановлені такі самі правила проїзду (п. 16.13), якими передбачено, що перед поворотом ліворуч водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч, вказані обставини також не дають підстав для висновку, що ОСОБА_1 , здійснюючи поворот ліворуч на нерегульованому перехресті, допустив порушення правил проїзду на нерегульованому перехресті, оскільки не надав дорогу транспортному засобу, а саме автомобілю марки «KIA Cerato» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, з урахуванням наступного.
Як зазначалось вище, і це підтверджується сукупністю наявних у справі доказів, у тому числі схемою місця ДТП, поясненнями в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , який був безпосереднім очевидцем пригоди, дорога, на якій відбулося ДТП має по дві смуги для руху в обох напрямках.
Зіткнення транспортних засобів, а саме легкових автомобілів, якими керували ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулося на перехресті з другорядною дорогою поза межами крайньої правої смуги дороги в напрямку м. Києва, що дозволяє зробити висновок про те, що здійснюючи поворот ліворуч на нерегульованому перехресті водій ОСОБА_1 надав дорогу транспортним засобам, що рухалися в зустрічному напрямку прямо, оскільки до зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , перетнув всі дві смуги дороги в зустрічному напрямку.
Цей факт об`єктивно підтверджується не лише поясненнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , а й переглянутими судом апеляційної інстанції  відеозаписами з відеореєстраторів, які були встановлені на автомобілях свідка ОСОБА_3 та іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , який, згідно вказаних записів, за декілька десятків метрів перед зіткненням,  виїхав спочатку на узбіччя, а потім на перехідно-швидкісну смугу для повороту праворуч, яка межує з основною смугою проїзної частини та розділена з нею горизонтальною розміткою 1.8 (широка переривчаста лінія)  та продовжив рух прямо до моменту зіткнення.
При цьому, суд апеляційної інстанції не бере до уваги пояснення водія ОСОБА_2 про те, що до моменту зіткнення він рухався по основній смузі проїзної частини дороги, а тому мав перевагу під час проїзду нерегульованого перехрестя, так само як і висновок експертного дослідження від 17.02.2021    №  ЕД-19/125-21/1046-ІТ, проведеного за заявою його представника - адвоката Сащенка Ю.В., в якому зокрема зазначається про те, що з технічної точки зору, між діями водія автомобіля Тойота в умовах місця події щодо ненадання переваги в русі водію автомобіля Кіа, в яких вбачається невідповідність технічним вимогам п. 16.13 (з урахуванням визначення терміну «дати дорогу» п. 1.10), п. 10.1 ПДР, та подією виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, вбачається наявність технічного причинного зв`язку, оскільки вони не узгоджуються з даними дорожньої обстановки під час виникнення ДТП та не ґрунтуються на доказах, які були досліджені під час апеляційного розгляду.
Більш того, навіть якщо припустити, що дії водія автомобіля Тойота ОСОБА_1 не відповідали вимогам пунктів 16.13 та 10.1 ПДР та перебували, як зазначено у висновку експертного дослідження, у причинному зв`язку з виникненням ДТП, вказані обставини не можуть служити правовою підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки про порушення вказаних пунктів ПДР, не було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а суддя місцевого суду, який розглядав справу, так само як і суду апеляційного інстанції, не вправі самостійно міняти один пункт на інший або вказувати на порушення тих пунктів ПДР, які не були зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, навіть якщо порушення цих пунктів ПДР було доведено наявними у справі доказами.  
Такий висновок ґрунтується на застосуванні аналогії норм кримінального процесуального права, які поширюються також на справи про адміністративні правопорушення, щодо меж судового розгляду, відповідно до яких судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а в даному випадку, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки ст. 124 КУпАП за своєю структурою є банкетною статтею, яка передбачає відповідальність не за будь-які порушення правил дорожнього руху, а лише за ті, які прямо зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками ДТП, які зокрема потягли за собою пошкодження транспортних засобів.     
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Столяра О.А. та вважає, що  постанова судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не може бути визнана законною та обґрунтованою, через невідповідність висновків судді фактичним обставинам адміністративного правопорушення, які не підтверджуються доказами зібраними по справі, а також неврахування судом доказів, які могли істотно вплинути на його висновки, в тому числі щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 порушень правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому ця постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу зазначеного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Столяру О.А. процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .  
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Столяра О.А. задовольнити.
Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2020 року, відповідно до якої  ОСОБА_1 притягнутодо адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1    ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя Київського апеляційного суду                                  
  С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Василишин В.О.