ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/36/21 Справа № 204/3207/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
при секретарі         -        Кравченко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,
на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2019 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Третя дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:
В травні 2019 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Третя дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 в прийнятті додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Третя дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2019 року від інших учасників справи до суду не надходило.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Третя дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.
Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), треті особи: Третя дніпровська державна нотаріальна контора (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Робоча, 22-А), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про визнання заповіту недійсним – відмовлено повністю (а.с.241-243 том 2). 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення.
Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року — залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 07 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 травня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, розгляд апеляційної скарги  ОСОБА_1 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року відкладено до розгляду додаткового рішення по даній справі (а.с. 140 т.3). 
27 травня 2019 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №204/3207/17.
В обґрунтування заяви зазначає, що в прохальній частині позову було порушено питання про визнання заповіту, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Саплахіді К.С. 04 липня 1995 року за №3-1822 і який був виданий від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_6 недійсним та нечинним. Проте, в резолютивній частині рішення суду міститься висновок тільки стосовно вимоги про визнання недійсним вказаного заповіту.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2019 року ОСОБА_1 в прийнятті додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Третя дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним - відмовлено. 
Згідно ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відмовляючи ОСОБА_1 у прийнятті додаткового рішення, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що ухвалюючи заочне рішення від 10.09.2018 року судом було враховано, що позивач просила визнати спірний заповіт недійсним і нечинним, зазначено мотивовану оцінку даного аргументу щодо відсутності підстав для задоволення позову і в частині визнання спірного заповіту нечинним та відмовлено в задоволенні позову повністю, про що вказано в резолютивній частині рішення. Таким чином, резолютивною частиною вказаного рішення суду охоплено всі позовні вимоги ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги, що в мотивувальній частині рішення не має жодної мотивованої оцінки аргументам позивача і жодного висновку щодо того, чи втрачає спірний заповіт чинність 21.05.2015 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 просить розглянути позовні вимоги, які вже були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні були дотримані норми матеріального та процесуального права.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскарженій частині – не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду – без змін.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича 

М.Ю.Петешенкова