УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 676/5063/18
Провадження № 22-ц/4820/785/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
                
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Бондаря О.О. від 09 березня 2021 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року позивач, звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що 05 жовтня 2017 року відповідач взяв у нього в борг грошові кошти в сумі 3544 доларів США і на підтвердження укладення договору позики написав розписку, оригінал якої знаходиться у позивача. 
У розписці відповідно до досягнутої ними домовленості відповідач зобов`язувався повернути борг до 31 грудня 2017 року. Проте ці кошти він не повернув позивачу, станом на день звернення до суду своїх зобов`язань не виконав.
Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача борг в сумі 3544 доларів США.
Заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 серпня 2018 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 3544 доларів США та вирішено питання про судові витрати.
10.04.2020 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про скасування заочного рішення. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.06.2020 року скасовано заочне рішення.
09.07.2020 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики від 05.03.2017 року у розмірі 3544 доларів США, 15550,06 - три процента річних, 37351 грн. проценти за договором позики.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2021 року з урахуванням ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.03.2021 року про виправлення описки позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 05 березня 2017 року – 3544 доларів США, 7425,61 грн. – три проценти річних.
В стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів за договором позики в сумі 37351 грн. відмовлено.
Вирішено питання щодо судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати як незаконне та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що він написав розписку на сумі 3544 доларів США уже з врахуванням відсотків на майбутнє. Судом не враховано показання свідка ОСОБА_3 , який підтвердив, що він особисто передав позивачу кошти на погашення боргу. Також не враховано чек №TS208397 від 09.06.2019 року про перерахунок коштів в розмірі 2700 грн. на рахунок ОСОБА_4 , на вимогу ОСОБА_1 . Всього ним сплачено позивачеві борг близько 2400 доларів США.
У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін як законне та обґрунтоване. Твердження відповідача про проведення ним часткового розрахунку з позивачем не відповідає дійсності та не ґрунтується на допустимих доказах. 
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Так, судом встановлено, що 05 жовтня 2017 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 кошти в сумі 3544 доларів США. Факт передачі грошей відповідачеві позивачем підтверджений розпискою, наявною в матеріалах справи.
До 31.12.2017 року, як обумовлено в розписці, відповідач не повернув грошові кошти позивачу.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що  відповідач не надав доказів повернення коштів, отриманих у борг в позивача, тому сума позики підлягає стягненню з відповідача, а також 3 % річних відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.
Так, згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).
За змістом частини 1 статті 1050 ЦК України  у разі несвоєчасного повернення позичальником суми позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 545 ЦК, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13; від 02 липня 2014 року № 6-79цс14.
Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 1051 ЦПК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Відповідно до положень частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Твердження апелянта про фактичне отримання у борг меншої суми, проти зазначеної у розписці, не ґрунтується на жодних доказах.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач повернув позивачу частину боргу, близько 2400 доларів США, також не ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах і є безпідставними.
Так, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_3 , а також звукозапис розмови двох осіб як недопустимі докази на підтвердження цих обставин відповідно до норм статті 545 ЦК.
Факт перерахунку коштів в розмірі 2700 грн. відповідачем за платіжним чеком №TS208397 від 09.06.2019 року на рахунок ОСОБА_4 , яка не є стороною договору позики згідно розписки, не свідчить про погашення боргу позивачу у вказаній сумі.
       Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається. 

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.06.2021 року.

Судді                                         Л.М. Грох

                                               Р.С. Гринчук

                                               А.М. Костенко