Провадження № 33/4820/411/21 
Справа № 686/3579/21 Головуючий в 1-й інстанції Вітушинська О. О. 
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач Бережний С.Д. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 року м.Хмельницький
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Герасимчук С.С., потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого Бевзи Ю.П., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2021 року,-
в с т а н о в и в:
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2021 року провадження щодо
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , молодшого інспектора відділу охорони РВК №78,
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях порушення пункту 13.1 ПДР.
       Щодо  ОСОБА_1  було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене  ст.124 КУпАП, в якому зазначено, що 29.01.2021 р., о 15 год. 18 хв., керуючи автомобілем «Skoda Octavia» , д.н.з. НОМЕР_1 , в с.Гвардійське Хмельницького району по вул.Кутузова, в порушення п.13.1 Правил дорожнього руху України, не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не вибрав безпечного інтервалу дистанції, здійснив зіткнення з транспортним засобом «Фольксваген ЛТ35», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
       В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, потерпілий просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
       Апелянт не погоджуючись із висновком суду, вважає, що при розгляді справи суд першої інстанції порушив вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП.
Вказує, що в матеріалах справи наявна достатня кількість доказів, які у своїй сукупності повністю підтверджують наявність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП. Протокол складений з дотриманням вимог ст.. 256 КУпАП та іншого законодавства України, підписаний ОСОБА_1 без зауважень, відомості, викладені у протоколі, під час розгляду справи в суді не спростовані, тому протокол про адміністративне правопорушення повинен бути прийнятий судом до уваги як доказ при винесені постанови.
Зазначає, що пояснення потерпілого повністю узгоджуються зі змістом показів свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та працівника поліції Ейсмонта В.В., а також узгоджуються з іншими доказами, якими є протокол про адміністративне правопорушення та схема місця ДТП як додаток до нього.
       Вважає, що саме ОСОБА_1 не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, не врахував дорожню обстановку, мав можливість уникнути зіткнення, але допустив наїзд на автомобіль «Фольксваген ЛТ35».
Заслухавши пояснення потерпілого та представника потерпілого, які підтримували вказані доводи в апеляційній скарзі, думку захисника та ОСОБА_1 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, оскільки вважають прийняте рішення законним та обґрунтованим, ознайомившись з доводами апеляційної скарги та матеріалами адміністративної справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку порушення ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Ці вимоги закону у повній мірі були дотримані при вирішенні справи судом першої інстанції.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, оскільки його вина не підтверджується здобутими по справі доказами.
Так, згідно матеріалів справи,  ОСОБА_1  29 січня 2021 року о 15 год. 18 хв. в с.Гвардійське Хмельницького району вул. Кутузова, керуючи автомобілем «Skoda Octavia» , д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не вибрав безпечного інтервалу дистанції, здійснив зіткнення з транспортним засобом «Фольксваген ЛТ35», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 

Схемою місця ДТП зафіксовано розташування автомобілів після зіткнення, наявний гальмівний шлях автомобіля «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 ( 10 м.), відзначено місце зіткнення ( після зіткнення автомобіль «Skoda Octavia» напрямку руху не змінював), зазначено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів.
Також, розташування транспортних засобів та їх механічні ушкодження відображені на фотознімках та відеозаписі, які наявні в матеріалах справи.
В суді першої інстанції ОСОБА_1 вказував, що керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , в с.Гвардійське Хмельницького району по вул.Кутузова, рухаючись з с.Гвардійське зі швидкістю близько 50 км/год, побачив як на узбіччі стоїть маршрутний транспортний засіб «Фольксваген ЛТ35» з якої виходять пасажири. За 20 метрів до вказаного транспортного засобу, останній, не включаючи лівий показчик повороту, зненацька виїхав на його смугу руху, створивши, при цьому, перешкоду в русі. Він застосував екстрене гальмування, однак зіткнення уникнути не вдалося.
Потерпілий ОСОБА_2 в суді першої інстанції пояснював, що він здійснював пасажирські перевезення з м.Хмельницького в с.Нафтулівка. На виїзді з с.Гвардійське, пасажир попросив зупинитися, на що він різко загальмував, не з`їжджаючи при цьому з дороги. Розпочинаючи рух, бачив, як на відстані приблизно 100 м. позаду нього рухався автомобіль. Проїхавши метрів 30 – 50 відчув удар ззаду, після чого автомобіль відкинуло вперед ще до 3 метрів. 
Свідок ОСОБА_3 ( пасажир маршрутного транспортного засобу «Фольксваген ЛТ35») в суді першої інстанції вказував, що в момент висадки пасажира, автомобіль прийняв вправо, з`їхавши правою стороною на узбіччя. Виїхав на дорогу різко та, проїхавши незначну відстань ( близько 15 м.), відбувся удар.
Свідок ОСОБА_5 (поліцейський СРПП) в суді першої інстанції повідомляв, що транспортний засіб «Фольксваген ЛТ35» виїжджав з узбіччя (такі відомості йому повідомляли водії обох транспортних засобів коли він прибув на місце пригоди). Вказував, що відмітити на схемі сліди протектора шин, залишені автомобілем «Фольксваген ЛТ35» на узбіччі (сніг) не представилось за можливо, оскільки сліди були знищені іншими транспортними засобами та людьми.
В суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 (пасажир маршрутного транспортного засобу) вказував, що один із пасажирів попросив вийти, водій різко загальмував та здійснив висадку пасажира, який пішов по калюжам. Повідоляв, що напрямку руху автомобіль не змінював. Після того, як автомобіль відновив рух, проїхали 30-40 м. і відбувся удар. Після чого він проїхав ще 10 м. 
Суд обґрунтовано відхилив пояснення свідка ОСОБА_4 , як такі, що суперечать обставинам справи.
Також, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що пояснення потерпілого ОСОБА_2 є такими, які не узгоджуються із поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які узгоджуються між собою, слідовою інформацією, що відображена на схемі, а тому до уваги не беруться.
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 

Зазначені твердження апелянта в апеляційній скарзі перевірені судом апеляційної інстанції і не беруться до уваги з огляду на наступне.
Зібрані та досліджені докази судом першої інстанції, давали суду підстави для висновку, що водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Фольксваген ЛТ35», д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив зупинку з частковим з`їздом на узбіччя для висадки пасажира та розпочав рух з відновленням свого розташування на проїжджій частині в той час, як водій ОСОБА_1 уже рухався транспортним засобом «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , по вказаній дорозі на певній відстані від даного автомобіля, а тому стверджувати про те, що водій ОСОБА_1 , який рухався в межах допустимої швидкості руху, в даному випадку не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в зв`язку із чим порушив вимоги п.13.1 ПДР, не можливо.
Відповідно до п.13.1 Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Згідно з п.1.10 ПДР безпечна дистанція — відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.
З врахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги потерпілого про відсутність в суду першої інстанції підстав для закриття провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження в суді.
Апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діях  ОСОБА_1  порушень вимог п.13.1 Правил дорожнього руху, які б перебували в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_2 та його представника, в апеляційному суді, таких висновків суду першої інстанції не спростовують.
Суд не приймає до уваги твердження апелянта про наявність в діях  ОСОБА_1  складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, як такі, що не узгоджуються з дослідженими в суді доказами. Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги про необґрунтованість закриття провадження в справі про притягнення  ОСОБА_1  до відповідальності за ст. 124 КУпАП, позаяк дії  ОСОБА_1 під час дорожньо-транспортної пригоди не перебувають в прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.
За таких обставин суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність в діях  ОСОБА_1  ознак правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрив провадження в справі з цих підстав, а доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. 
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а підстав для її скасування немає.
На підставі наведеного керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2021 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду С.Д. Бережний