КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
Справа № 382/1885/19                                            Головуючий 1 інстанція - Кисіль О.А.   
Провадження № 22-ц/824/3190/2021                       Доповідач 2 інстанція    - Суханова  Є.М.

 
                                                      П О С Т А Н О В А
                                                       іменем     України
28 квітня  2021  року                                                                     м.Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
            головуючого судді:                    Суханової Є.М.,
            суддів:                                        Сушко Л.П., Сержанюка А.С.,
            за участю секретаря:                Карпенка В.Р.
 
           розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення  Яготинського районного суду Київської області  від  07 вересня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-
 
                                                             ВСТАНОВИЛА:
У жовтні 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
 Свої вимоги мотивувала тим, що за рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13.11.2017 року у справі № 382/1630/17 шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано.
 Після розірвання шлюбу їх спільні діти: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилися проживати з позивачкою.
Вказала, що  за рішенням Яготинського районного суду Київської області від 05.09.2018 року у справі № 382/1200/18 з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. 
Станом на 01.09.2019 року відповідно до довідки - розрахунку Яготинського РВ ДВС заборгованість відповідача за аліментними зобов`язаннями визначена у розмірі 7 208,42 грн.
 Зазначила, що донька ОСОБА_3 після закінчення дев`яти класів з 01.09.2019 року продовжила навчання у Коледжі економіки, права та інформаційних технологій ВНЗ «Університет економіки та права «Крок». Навчання у коледжі є платним, а також платним є проживання у гуртожитку.
З огляду на зазначене, позивачці одній нести витрати, пов`язані з навчанням доньки, її утриманням та утриманням спільного неповнолітнього сина дуже складно, у той час, як батько, який є фізично здоровим та працездатним, має значні неофіційні доходи, на її розуміння зможе нести витрати, пов`язані з навчанням доньки та її проживанням у гуртожитку, на рівні 1/2 частки (50%) таких витрат. 
Отже, додаткові витрати з оплати послуг з навчання та проживання доньки у гуртожитку за 2019-2020 навчальний рік становить 30 400,00 (14 200,00 + 16 200,00) грн. Тому з відповідача підлягає стягненню 50 % витрат з оплати послуг з навчання та проживання доньки у гуртожитку за 2019-2020 навчальний рік, що становить 15 100,00 грн.
Враховуючи зменшені позовні вимоги позивачки, просила стягнути з  ОСОБА_2 на її користь Ѕ частину (50 %) додаткових витрат з оплати послуг з навчання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Коледжі економіки, права та інформаційних технологій ВНЗ «Університет економіки та права «Крок» та її проживання у гуртожитку за 2019-2020 навчальний рік, у сумі, що становить 19 550,00 грн. та стягнути судові витрати, понесені позивачкою.
Рішенням Яготинського районного суду Київської області  від  07 вересня 2020 року в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовлено.
 Не погоджуючись з рішенням суду,  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким  задовольнити її позовні вимоги.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не врахував вимоги частині першої статті 141 СК України, щодо рівності обов`язків батька та матері щодо дитини та не визначився у тому чи є витрати на навчання неповнолітньої дитини та витрати на проживання у гуртожитку, які пов`язанні з навчання дитини додатковими витратами у розумінні положень частини першої статті 185 СК України.
      Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом першої  та апеляційної інстанції було встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 5, 6, 51-52).
Також встановлено, що рішенням Яготинського районного суду Київської області 05.09.2018 року у справі № 382/1200/18 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. 
З розрахунку заборгованості боржника по аліментах, що станом на 01.09.2019 року складає 7 208,42 грн. (а.с. 7).
З копії Договору № 33130-К про надання освітніх послуг від 01.08.2019 року з додатком № 1 (а.с. 8, 9) вбачається, що Коледж економіки, права та інформаційних технологій ВНЗ «Університет економіки та права «Крок» вз`яв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника ( ОСОБА_1 ) надати ОСОБА_3 освітню послугу, а саме: здійснити підготовку одержувача на денній формі навчання за спеціальністю готельно-ресторанна справа, для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста; розмір оплати за весь період надання освітньої послуги - три роки шість місяців (сім півріч) - становить 49 700,00 грн., розмір оплати за надання освітньої послуги у першому півріччі 2019-2020 навчального року становить 7 100,00 грн.. Розмір оплати за 2019-2020 навчальний рік становить 14 200,00 грн..
З копії договору № 07841-19 про надання послуг з проживання від 06.08.2019 року (а.с. 10-11) вбачається, що ВНЗ «Університет економіки та права «Крок» та ОСОБА_1 , як мати студентки 1 курсу факультету КЕПІТ ОСОБА_3 , уклали договір щодо тимчасового проживання на платній основі протягом дії цього договору ліжко-місце в кімнаті, комунальні та санітарно-гігієнічні послуги, послуги з охорони, майно індивідуального та загального користування в гуртожитку, період надання послуг з вересня 2019 року по серпень 2020 року включно (а.с. 10-11).
З копій квитанції № 39192, 39191 від 06.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 було сплачено за послуги гуртожитку 4 050,00 грн. та 7 100,00 грн. за освітні послуги, а 09.10.2019 року згідно квитанції № 1742-4674-8453-4696 ОСОБА_1 сплачено за проживання ОСОБА_3 в гуртожитку 1 350,00 грн. (а.с. 12-13).
З копії довідки № 41 від 21.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 працює адміністратором медичного центру ТОВ «Реках Україна», її заробітна плата становить в середньому 4 000,00 на місяць (а.с. 14).
З довідки № 1 від 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_7 водієм, має посадовий оклад 4 723,00 грн. (а.с. 53)
З копій квитанцій від 11.12.2019 року № 1805-4294-0274-0556 та № 1805-4301-3700-4252 вбачається, що ОСОБА_2 сплатив за навчання ОСОБА_3 4 260,00 грн. та 1 350,00 грн. за проживання у гуртожитку (а.с. 36, 56).
З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що станом на серпень 2020 року   ОСОБА_2 має заборгованість по виконкому листу № 382/1200/18 зі сплати аліментів у розмірі 190,28 грн.  (а.с. 99).
Так, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Частинами 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікованаПостановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).
Згідно з частиною другоюстатті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено доказів, що при сплаті аліментів, існують обставини, що підпадають під визначення додаткових витрат визначених СК України. Оскільки до особливих обставин законвідносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків,потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу.
З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне. 
Згідно ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України.
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_7 водієм,  та має посадовий оклад 4 723,00 грн. (а.с. 53).
За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Ці положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Колегія суддів, з`ясувавши всі фактичні обставини справи та враховуючи, що позивачем не наведено доказів, що при сплаті аліментів, існують обставини, що підпадають під визначення додаткових витрат визначених СК України. Оскільки до особливих обставин законвідносить, насамперед,  випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків,потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, якнегатитними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики,що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагаєдодаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинкубіля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягаєдоведенню особою, яка  пред`явила такий позов.
Натомість, колегія суддів взертає свою увагу на те, що за відповідачем, який офіційно працевлаштований, працює водієм у ФОП ОСОБА_7 , та має посадовий оклад 4 723,00 грн.  відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на серпень 2020 року ОСОБА_2 має заборгованості по виконкому листу № 382/1200/18 зі сплати аліментів у розмірі 190,28 грн. (а.с. 99).
Доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 , про те, суд першої інстанції не врахував вимоги частині першої статті 141 СК України, щодо рівності обов`язків батька та матері щодо дитини та не визначився у тому чи є витрати на навчання неповнолітньої дитини та витрати на проживання у гуртожитку, які пов`язанні з навчання дитини додатковими витратами у розумінні положень частини першої статті 185 СК України.,  зводяться до переоцінки доводів та висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість  рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.
Загалом такі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права. 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Відповідно до вимог  ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Отже, рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -
 
                                                  ПОСТАНОВИЛА:   
                                                                                                                   
   Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення.
           Рішення  Яготинського районного суду Київської області  від  07 вересня 2020 року  залишити без змін. 
  Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом  тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

             Головуючий:                                        Є.М. Суханова
 
                    Судді:                                                  Л.П. Сушко 
                                                                                 А.С. Сержанюк