ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

13 квітня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 734/183/20
Головуючий у першій інстанції – Бузунко О. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/633/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,
із секретарем – Зіньковець О.О., 
учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Остерська квартирно-експлуатаційна частина,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2021 року (місце ухвалення – смт Козелець, дата складання повного рішення – 09.02.2021)  у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про визнання недійсним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання поновити на квартирному обліку,
                                      В С Т А Н О В И В :
У січні 2020 року  представник ОСОБА_1 – адвокат Богданова І.Д. звернулась з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про визнання недійсним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання поновити на квартирному обліку. З врахуванням поданої 27.02.2020 зміненої позовної заяви позивач в позові просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , викладене в  протоколі № 16 від 20.12.2019, в частині зняття ОСОБА_1 з членами його сім`ї з квартирного обліку. Зобов`язати військову частину   НОМЕР_1   поновити ОСОБА_1 разом з членами його сім`ї на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 , зі збереженням часу перебування на обліку з моменту первинної реєстрації в загальній черзі з 10.09.1998 та в першочерговій черзі з 16.09.2005. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5 000, 00 грн витрат на правову допомогу.
В обґрунтування позову посилається на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2009 № 166 майора ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас за підпунктом «д» пункту 6 (через сімейні обставини) відповідно до ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХП та направлено на військовий облік до Козелецького РВК Чернігівської області.
З 10.09.1998 позивача було зараховано на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_3 , складом сім`ї - 1 ( одна) особа відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії вч НОМЕР_4 від 17.09.1998 № 4.
Станом на 19.08.2019 склад сім`ї позивача, які перебували разом із ним на обліку, осіб, що потребують поліпшення житлових умов на час звільнення з військової служби, складався: дружина - ОСОБА_2 та дочка - ОСОБА_3 , 2004 р.н.
З  16.09.2005 позивач перебуває в першочерговій черзі, що підтверджується витягом з протоколу засідання житлової комісії вч НОМЕР_1 № 6 від 15.06.2006.
14.01.2020 майор ОСОБА_1 , отримав витяг з Протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від 20.12.2019 № 16, з якого вбачається, що його було знято з квартирного обліку зі складом сім`ї три особи, відповідно до абзацу першого пункту 9, статті 12 із змінами внесеними згідно із Законом № 1510-VI від 11.06.2019.
У позові позивач посилається, що він зареєстрований в АДРЕСА_1 з 16.07.2008, та ні позивач, ні члени його сім`ї не мають у власності житлових приміщень, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які містяться в квартирній справі позивача.
Таким чином, вважає рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо знаття його з обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов порушує його житлові права, таке рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
Крім того, позивач зазначає, що на час звільнення з військової служби мав вислугу років: 14 років 09 місяців - календарна та 21 рік 00 місяців – пільгова, а отже, вислуга на військовій службі якого більше 20 років, який разом з членом сім`ї не мають власного житла або наймають житло, має право на одержання житла для постійного проживання, а тому повинен перебувати на квартирному обліку.
Рішенням Козелецького районного суду від 02.02.2021 позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про визнання недійсним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та зобов`язати поновити на квартирному обліку – задоволено.
Визнано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 смт Десна, викладене в протоколі № 16 від 20.12.2019, в частині зняття ОСОБА_1 з членами його сім`ї з квартирного обліку – недійсним, зобов`язавши військову частину НОМЕР_1 смт Десна поновити ОСОБА_1 , разом з членами його сім`ї на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 , зі збереженням часу перебування на обліку з моменту первинної реєстрації в загальній черзі з 10.09.1998 та в першочерговій черзі з 16.09.2005.
Стягнуто з військової частини НОМЕР_1   на користь держави судовий збір в розмірі 2 102,00 грн, та на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 гривень.
Додатковим рішенням Козелецького районного суду від 11.03.2021 скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , викладене в протоколі № 16 від 20.12.2019, в частині зняття ОСОБА_1 з членами його сім`ї з квартирного обліку.
Рішення суду обґрунтовано тим, що рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 16 від 20.12.2019, про зняття позивача з квартирного обліку слід визнати недійсним, оскільки підстав для зняття позивача з квартирного обліку не було. Звільнення військовослужбовця, який перебуває на квартирному обліку, у запас через сімейні обставини за наявності у нього відповідного стажу і є підставою для залишення його на такому обліку відповідно до вимог п. 9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Таким чином, підстави для зняття позивача з квартирного обліку на час прийняття оскаржуваного рішення були відсутні.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду командир Військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати    рішення Козелецького районного суду від 02.02.2021, та ухвалити нове по суті позовних вимог.
За доводами апеляційної скарги рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не досліджено матеріали справи, неповно з`ясовано всі фактичні обставини, на яких ґрунтувалися доводи відповідача по справі, не об`єктивно оцінено докази під час розгляду справи і вирішення спору по суті, та не надано справедливу і точну правову оцінку спірним правовідносинам.
У скарзі заявник посилається на те, що позивач, який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 був звільнений у запас відповідно до підпункту «д» пункту 6 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини, яка не зазначається у абзаці 1 п. 9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на що послався суд першої інстанції. Тобто підстава, яка стала причиною звільнення позивача з військової служби, не дає права перебування останнього на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов після його звільнення.
В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що ОСОБА_5 не здав службове житло, яке було надане йому у службове користування від Міністерства Оборони України, в АДРЕСА_1 , а також надані позивачем довідки з ДРРПнаНМ на кожного члена сім`ї, за 2016 рік, є неаргументованими та не належними.
Вважає Протокол № 6 від 20.12.2019 житлової комісії військової частини НОМЕР_1 правомірним, оскільки є підстава для зняття позивача з черги на квартирне житло зі складом сім`ї три особи, а саме, що позивач був виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлений для постановки на військовий облік до Козелецького РВК Чернігівської області, звільнений у запас відповідно до підпункту «д» пункту 6 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини.
У скарзі заявник посилається, що позивач не мав відповідно до Наказу Міністерства оборони України № 20 від 03.02.1995 встановленого права на позачергове одержання житла, а при звільненні у запас через сімейні обставини в дію вступають правові норми пункту 42 чинного наказу, згідно якого у випадках, коли військовослужбовець, який звільняється у запас або у відставку, залишається проживати на закріпленій за Міністерством оборони України жилій площі у будинках виконавчих комітетів Рад народних депутатів, міністерств та відомств, така жила площа знімається  з обліку у військових частинах, вона ураховується у КЕЧ району.
Крім того, судом не враховано норми наказу Міністра оборони України від 06.10.2006 № 577 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям ЗСУ тa членам їх сімей житлових приміщень», який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства Оборони N 737 (z0024-12) від 30.11.2011.
Щодо вислуги років позивача заявник посилається на те, що при звільненні ОСОБА_1 у 2009 році, який перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 вислуга років у ЗС України складала 14 років 09 місяців, що являється однією з підстав зняття з квартирного обліку, та жодних підтверджуючих документів про те що позивач має вислугу 20 і більше років у військовій частині НОМЕР_1 відсутні. Крім того, зазначає, що підрахунок пільгових років відноситься до вислуги років для призначення пенсії.
ОСОБА_5 не може перебувати в списках квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у загальній першочерговій та позачерговій чергах у військовій частині НОМЕР_1 , адже позивач не являється військовослужбовцем цієї частини з 2009 року та не надавав довідок форми Ф-3, Ф-5, Ф.7 до облікової справи, яка знаходиться в Остерській КЕЧ району, що свідчить про незацікавленість перебуванням в черзі на житлове забезпечення, чим позивач порушив вимоги наказу Міністра оборони України від 06.10.2006 №577 та п.п.2 п.2.20 Інструкції №737 де вказано: щороку з 1 жовтня до 30 грудня з метою перереєстрації облікових справ військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, повинні надавати до житлових комісій довідки за формами Ф-3, Ф-5, Ф-7. Житлові здійснюють  перевірку списки. 
Заявник вважає протокол № 16 від 20.12.2019 правомірним, а з усіма питаннями щодо повернення у списки квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у загальній, першочерговій та позачерговій чергах позивачу слід звертатись до командування військової частини НОМЕР_1 безпосередньо.
Військова частина НОМЕР_1 заперечує стосовно судових витрат із зазначеною сумою 5000 грн, оскільки позивачем не надані жодні докази про здійснення відповідних витрат. Також звертає увагу на те, що враховуючи дату укладення договір був недійсним, на що військова частина НОМЕР_1 звернула увагу і після цього представником позивача було надано новий договір з виправленнями.
В обґрунтування посилається на те, що предмет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому вважає, що сума не відповідає дійсності виконаних робіт.
В наданому представником позивача акті прийому-передачі виконаних робіт, останній надав опис робіт (наданих послуг) з погодинною вказівкою на витрачений час, однак адвокатом не були зазначені здійсненні витрати понесені позивачем, щодо кожної послуги. Ним вказано загально-витрачений час та загальна вартість послуг (гонорар адвоката) за домовленістю сторін, що складає 5 000,00 грн.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що згідно з витягом з наказу № 237 від 26.05. 2009 майора ОСОБА_1 , заступника командира навчального аеромобільного батальйону 354 навчального механізованого полку 169 навчального центру, звільнено з військової служби у запас за підпунктом «д» пункту 6 (через сімейні обставини), з правом носіння військової форми одягу. Вислуга років позивача на час звільнення з військової служби становила: 14 років 09 місяців – календарна та 21 рік 00 місяців – пільгова (а.с. 10).
Витягом з наказу № 166 від 19.08.2009 майора ОСОБА_1 , заступника командира навчального аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 наказом КСВ ЗСУ № 237 від 26.05.2009 звільненого з військової служби у запас за підпунктом «д» пункту 6 (через сімейні обставини), відповідно до ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ з правом носіння військової форми одягу, з 19.08.2009 вважати здавши справи та посаду з 19.08.2009 виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направити для постановки на військовий облік до Козелецького РВК Чернігівської області (а.с. 11).
Витягом з протоколу № 4 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 від 17.09.1998, заслухано рапорт лейтенанта ОСОБА_6 від 140.09.1998 про зарахування на квартирний облік з встановленим терміном та зараховано ОСОБА_6 на квартирний облік з 10.09.1998 з складом сім`ї 1 (одна) особа. ОСОБА_6 вирішено також включити в Книгу обліку осіб, які перебувають на черзі на одержання жилих приміщень в житловій комісії військової частини НОМЕР_3 за АДРЕСА_2 на підставі п.п. 6 п. 13 Правил обліку громадян, включити в списки військовослужбовців, які мають право на першочергове одержання жилих приміщень з 16.09. 2005, на підставі ст. 45 ЖКУ, п.п. 4 п. 44 Правил обліку громадян (протокол № 24 від 16 вересня 2005 року засідання ж/к Болградського гарнізону) (а.с. 12).
Витягом з протоколу № 1 від 18.01.2006 засідання житлової комісії Болградського гарнізону внесені зміни в списки осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень у житловій комісії Болградського гарнізону: капітану ОСОБА_6 , зарахованому на квартирний облік 10.09.1998 зі складом сім`ї в три особи, змінити склад сім`ї чотири особи у зв`язку з внесенням в його особову справу матері, ОСОБА_7 , 1942 р.н. (згідно наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 18.10.2005 № 238) (а.с. 13).
Відповідно до витягу з протоколу № 6 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2006 зараховано капітана ОСОБА_1 на квартирний облік з 10.09.1998 з складом сім`ї: чотири особи, в тому числі: дружина: ОСОБА_2 , 1983 р.н., донька: ОСОБА_8 , 2004 р.н., мати: ОСОБА_9 , 1942 р.н. (а.с. 14).
Згідно з витягом з протоколу № 13 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2009 майора ОСОБА_1 зарахованого на квартирний облік з 10.09.1998 з складом сім`ї: три особи, в тому числі: дружина: ОСОБА_2 , 1983 р.н., донька: ОСОБА_3 , 2004 р.н., включеного в Книгу обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень в житловій комісії військової частини НОМЕР_1 за № 206 на підставі п.п. 6 п. 13 Правил обліку громадян (а.с. 15).
Відповідно до витягу з протоколу № 16 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2019 заслухано інформацію відносно майора (запасу) ОСОБА_1 про зняття його з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 відповідно до абзацу першого пункту 9 статті 12 зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1510 – VI від 11.06.2019, та постановлено зняти з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 з 20.12.2019 майора (запасу) ОСОБА_1 , зі складом сім`ї 3 (три) особи (а.с. 16).
Відповідно до довідки № 274 від 10.11.2016, наданої начальником Остерської КЕЧ району: ОСОБА_1 дійсно зареєстрований в сел. Десна Козелецького району, при військовій частині НОМЕР_1 з 14.04.2006 по 15.08.2006; гуртожиток № 2 кімн. № 5а з 15.08.2006 по 16.07.2008; в гуртожитку по АДРЕСА_1 з 16.07.2008 по теперішній час; 
дружина – ОСОБА_2 зареєстрована в сел. Десна Козелецького району, при військовій частині НОМЕР_1 з 23.06.2006 по 15.08.2006; гуртожиток № 2 кімн. № 5а з 15.08.2006  по 16.07.2008; в гуртожитку по АДРЕСА_1 з 16.07.2008 по теперішній час;
дочка – ОСОБА_3 , 2004 р.н., зареєстрована в сел. Десна Козелецького району, при військовій частині НОМЕР_1 з 23.06.2006 по 15.08.2006; гуртожиток № 2 кімн. № 5а з 15.08.2006 по 16.08.2008; в гуртожитку по АДРЕСА_1 з 16.07.2008 по теперішній час. 
ОСОБА_1 та члени його родини у вищезазначений період участь у приватизації житла не приймали. Кімната в гуртожитку за даною адресою належить до житлового фонду Міністерства оборони України і приватизації не підлягає (а.с. 22).
Відповідно до довідки № 238 від 11.11.2016, наданої керуючим ТВБВ № 10024/0212 Філії – Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк» Куліш І.О., ОСОБА_1 та члени його родини житловий чек на суму 4 грн. 20 коп. в приватизації державного майна не використали (а.с. 23).
Відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16.11.2016, право власності, інші речові права, іпотека, обтяження за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не зареєстроване (а.с. 24-26).
Відповідно до відповіді, наданої за підписом начальника Остерської КЕЧ району 16.05.2011, рішенням Міністра оборони України від 08.04.2011 № 4115/з затверджено пропозиції щодо розподілу квартир у АР Крим. Для Деснянського гарнізону розподілено дві однокімнатні квартири у АДРЕСА_3 є. Квартири запропоновані військовослужбовцям запасу згідно черги, які у своєму складі мають одну, дві та три особи, якщо дитині не більше 9 років та бажають отримати однокімнатну квартиру у м. Феодосія. Такими були: капітан запасу ОСОБА_10 , одна особа (в загальній черзі № 14 та № 1 на визначений квартиру) та майор запасу ОСОБА_1 , склад сім`ї три особи (в загальній черзі № 65 та № 2 на визначену квартиру) (а.с. 29).
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_6 , виданого 14.06.2018 на ім`я ОСОБА_1 , він є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – інвалідів війни (а.с. 31).
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 16 від 20.12.2019, про зняття позивача з квартирного обліку слід визнати недійсним, оскільки підстав для зняття позивача з квартирного обліку не було. Звільнення військовослужбовця, який перебуває на квартирному обліку, у запас через сімейні обставини за наявності у нього відповідного стажу і є підставою для залишення його на такому обліку відповідно до вимог п. 9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Таким чином, підстави для зняття позивача з квартирного обліку на час прийняття оскаржуваного рішення були відсутні.
З таким висновком суду першої інстанції у оскаржуваній частині погоджується апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 47 Конституції України держава бере на себе обов`язки надавати безоплатно житло громадянам, які потребують соціального захисту. Щодо інших категорій громадян обов`язок держави полягає у створенні умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Частинами першою та другою статті 9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. При цьому у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, зазначеній категорії осіб надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Реалізація права на житло військовослужбовцями, у тому числі пільгових категорій, може бути здійснена у такі способи: безпосередньо надання житла, грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, надання кредиту для купівлі (спорудження) житла. Для отримання житла військовослужбовець має бути зарахований на облік та внесений до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла. Військовослужбовцям житло надається згідно з чергою.
Згідно з абз. 1 ч. 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 12 цього Закону військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Пунктом 9 статті 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я,а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Пунктом 30 вищевказаного Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
При цьому, вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.
Пунктом 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
При зарахуванні позивача у 2006 році на квартирний облік діяв Наказ Міністерства оборони України № 20 від 03.02.1995 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України», який втратив чинність 10.11.2006, відповідно до пункту 13 якого військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та квартирно-експлуатаційних частинах району до отримання житла, за винятком: поліпшення житлових умов, переміщення до нового місця служби, засудження до позбавлення волі на термін понад 6 місяців та надання відомостей, які не відповідають дійсності.
В даному випадку судом встановлено, що позивач проходив військову службу та потребував поліпшення житлових умов. Винятків, встановлених пунктом 13 наведеного Положення, щодо позивача не встановлено.
Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК УРСР визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.
Встановивши, що при зарахуванні ОСОБА_1 на квартирний облік на отримання житла складом сім`ї з трьох осіб та перебування його на квартирному обліку порушень житловою комісією та позивачем допущено не було, під час проходження військової служби та на момент звільнення позивач постійним або службовим житлом не забезпечувався і перебував на обліку для поліпшення житлових умов, вислуга років у Збройних Силах України становить понад 20 років, підстави, визначені законом для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов не настали, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
З врахуванням викладеного вище, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду доводи апеляційної скарги що підстава, яка стала причиною звільнення позивача з військової служби, не дає права перебування останнього на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов після його звільнення, а також те, що ОСОБА_5 не здав службове житло, яке було надане йому у службове користування, та щороку не надавав до житлових комісій довідки за формами Ф-3, Ф-5, Ф-7. 
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду щодо заявленої позиції представника відповідача з приводу вислуги ОСОБА_1 , так судом зазначено, що при проходженні позивачем служби, при зарахуванні його на квартоблік та при звільненні у запас, діяв Наказ Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею Збройних Силах України», відповідно до п. 37 якого військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у запас чи відставку за віком, за станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами у разі неможливості використання на службі залишаються на квартирному обліку до одержання житла у військовій частині (у випадку її розформування військових комісаріатах) і КЕЧ районів та користуються правом на позачергове одержання житла.
Наказом Міністра Оборони України № 737 від 30.11.2011, затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями. Однак вказаний нормативно-правовий акт не може бути застосовний до відносин, які виникли між сторонами, оскільки не діяв на час звільнення позивача у запас, тобто, коли в нього виникло право залишитися на квартирному обліку. Тобто, подальше залишення військовослужбовця на квартирному обліку не було поставлено в залежність від наявності вислуги років в календарному обчисленні.
Не спростовують правильних висновків суду і посилання, що судом не враховано норми наказу Міністра оборони України від 06.10.2006 № 577 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям ЗСУ тa членам їх сімей житлових приміщень», який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства Оборони N 737 (z0024-12) від 30.11.201, оскільки згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Не ґрунтуються на нормах права і посилання, що з питаннями щодо повернення у списки квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у загальній, першочерговій та позачерговій чергах позивачу слід звертатись до командування військової частини НОМЕР_1 безпосередньо.
Є необґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині оскарження судового рішення у стягненні з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 5 000, 00 грн з врахуванням наступного.
Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що 15.01.2020 між адвокатом Богдановою І.Д. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) (а.с. 43), 25.02.2020 підписано Акт прийому-передачі виконаних робіт з розрахунком витраченого часу для підтвердження розміру оплати послуг адвоката (а.с. 78) згідно якого здійснено розрахунок витраченого адвокатом часу, визначено обсяг робіт і їх загальна вартість в розмірі 5 000,00 грн., яка була сплачена ОСОБА_6 згідно оригіналу квитанції від 25.02.2020 до прибуткового касового ордеру № 12 (а.с. 77а).
З матеріалів справи вбачається, що представником позивача складено та підписано позовну заяву з додатками, заява про збільшення позовних вимог, відповідь на відзив на позовну заяву з додатками, всі копії документів завірені представником позивача, крім того представник приймала участь у справі 24.06.2020, що вбачається з протоколу судового засідання (а.с. 123).
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Таким чином, за змістом ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним.
Виходячи з викладеного, доводи відповідача, які викладені в апеляційній скарзі не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнутих витрат на правову допомогу з врахуванням принципу співмірності оплати послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
Крім того, сторона відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції правом на звернення з заявою, клопотанням про зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу не скористалася.
Таким чином, на підставі викладеного вище суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи  апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, є необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає.
Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування  судового рішення.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) залишити без задоволення.
Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Повний текст судового рішення складено 15.04.2021.

             Головуючий                                                         Судді: