ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 квітня 2021 року 	м.Дніпро	справа № 160/6926/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі № 160/6926/20 (суддя Ніколайчук С.В.) за адміністративним позовом комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №35» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:
          Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №35» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області                                 (далі - відповідач) №0015365730 від 24.02.2020 року про нарахування грошового зобов`язання у вигляді штрафу в сумі 5 396,54 грн. за несвоєчасну сплату податку на додану вартість.
          В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що встановлені податковим органом результати перевірок виходять за межі камеральної, відтак прийняті за наслідками неправомірної перевірки рішення є протиправними. Як вбачається зі змісту акту перевірки, його було складено та зареєстровано 14.01.2020 року, нарочно вручено лише 30.01.2020 року, тобто через 2 тижні після реєстрації, що є порушенням процедури оформлення результатів перевірки. Податковим органом проведено перевірку та визначено суму грошового зобов`язання за період червень 2014 року, після спливу більше 5 років з моменту подання декларації, що вказує на пропуск строків для визначення грошового зобов`язання, нарахування штрафних санкцій та пені платнику податків. Позивач стверджує, що жодного податкового боргу минулих періодів у підприємства не має, що підтверджено рядом судових рішень, які відповідач ігнорує та не приводить особовий рахунок платника у відповідність до них.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня                      2020 року позовні вимоги задоволено, суд визнав протиправним та скасував оскаржене позивачем рішення відповідача.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.
          В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що відповідно до п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України кошти, які були перераховані КП «ЖЕО №35» наступними платіжними дорученнями: від 08.07.2014 №6714, від 10.07.2014 №6731, від 14.07.2014 №6742, від 15.07.2014 №6751, від 16.07.2014 №6774, від 17.07.2014 №6781, від 18.07.2014 №6790, від 21.07.2014 №6795, від 22.07.2014 №6806, від 23.07.2014 №6815, від 25.07.2014 №6831, від 28.07.2014 №6842, від 29.07.2014 №6847, від 30.07.2014 №6854, від 31.07.2014 №6856 незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків зараховувались в рахунок погашення боргу згідно з черговістю його виникнення. Таким чином, перераховані вказаними платіжними дорученнями кошти автоматично зараховано в погашення податкового боргу, що виник за рахунок несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання по податковій декларації з ПДВ за серпень 2013 року (реєстраційний №9059018590 від 20.09.2013). Крім того, вказує, що на відміну від всіх інших встановлених Кодексом видів перевірок камеральна перевірка для свого проведення не вимагає в якості обов`язкової умови наявності наказу керівника контролюючого органу та взагалі не потребує будь-якого спеціального рішення або направлення на її проведення. У зв`язку з цим, згода платника податків на камеральну перевірку та його присутність при її проведенні не є обов`язковими. Тобто, метою камеральної перевірки не є перевірка господарської діяльності підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців. Під час камеральної перевірки перевіряються дані зазначені у податковій звітності. Подання платником податкової звітності до податкового органу є його згодою на проведення камеральної перевірки, а тому податкова звітність перевіряється суцільним порядком у відповідності до п. 76.1 ст. 76 Кодексу.
          Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
          Апеляційний розгляд справи здійснено за правилами ст.311 КАС України в порядку письмового провадження.
          Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
          Встановлені обставини справи свідчать про те, що посадовими особами податкового органу на підставі підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, в порядку підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 та статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку КП “Житлово-експлуатаційна організація №35” з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період з 17.07.2014 року по 23.12.2019 року.
          За результатами перевірки складено акт від 14.01.2020 року №1321/04-36-57-30/20247412,  яким встановлені порушення вимог пункту 57.1 статті 57, пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, а саме позивачем несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкових зобов`язань у зв`язку з несвоєчасним поданням платіжних доручень до установи банку по податковій декларації з податку на додану вартість від 17.07.2014 року №9040998499 з граничним терміном сплати по 30.07.2014 року з фактичними датами погашення: 23.08.2019 року, 23.09.2019 року, 24.10.2019 року, 26.11.2019 року, 23.12.2019 року.
           07.02.2020 року позивачем надані заперечення на акт перевірки.
           19.02.2020 року листом №18722/10/04-36-57-30 відповідачем надано відповідь на акт перевірки, в якій повідомлено про відсутність підстав для скасування висновків акту перевірки.
          На підставі акту перевірки від 14.01.2020 року №1321/04-36-57-30/20247412 відповідачем сформовано та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення від 24.02.2020 року №0015365730, яким нараховано позивачу штраф у розмірі 5 396,54 грн.
          Позивачем оскаржено податкове повідомлення-рішення від 24.02.2020 року №0015365730 в адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДПС України, рішенням якої від 12.05.2020 року №15787/6/99-00-08-05-05-06 скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення без змін.
          Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду із позовом про його скасування.
          Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, вказував на відсутність у контролюючого органу у 2014 році повноважень під час проведення камеральної перевірки досліджувати своєчасність сплати позивачем податків, оскільки своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків може бути перевірена контролюючим органом під час здійснення документальних перевірок у порядку, передбаченому в стст.77, 78 ПК. Крім того, судом не встановлено несвоєчасність сплати узгодженої суми податкових зобов`язань за декларацією з податку на додану вартість від 17.07.2014 року №9040998499.
          Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
          Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки посадових осіб фіскальних органів під час здійснення податкового контролю, врегульовано положеннями Податковий кодексом України (далі - ПК України).
          У відповідності до п.п.19-1.1 п.19-1.1 ст.19 ПК України контролюючі органи здійснюють, зокрема, адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
          На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
          Відповідно до п.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
          Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
          Згідно з п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
          З аналізу наведених норм встановлено, що питання перевірки сплати податкових зобов`язань віднесено до документальної перевірки та не входить до повноважень податкового органу при проведенні камеральної перевірки.
          Отже, камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування в платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.
          Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення всіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).
          Разом з тим, зважаючи на вимоги наведених норм права, вбачається відсутність у відповідача повноважень під час проведення камеральної перевірки досліджувати своєчасність сплати податкових зобов`язань, оскільки камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, у зв`язку із чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даної перевірки. Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності, а також своєчасність та повнота сплати податків під час камеральної перевірки не здійснюється.
          Водночас своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків може бути перевірена контролюючим органом в разі здійснення документальних перевірок у порядку, передбаченому в стст.77, 78 ПК України.
          Необхідно зазначити, що, враховуючи внесені зміни до ПК України, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII питання своєчасності нарахування та сплати податків та зборів можуть бути предметом камеральної перевірки з 01.01.2017р.
          В даному випадку, у контролюючого органу у 2014 році відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати своєчасність сплати позивачем податків, оскільки своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків може бути перевірена контролюючим органом під час здійснення документальних перевірок у порядку, передбаченому в стст.77, 78 ПК України.
          Відповідач, здійснюючи дослідження питань своєчасності сплати позивачем самостійно визначених сум податкових (грошових) зобов`язань, вийшов за межі предмета камеральної перевірки, у зв`язку із чим прийняте за результатами такої перевірки податкове повідомлення-рішення є протиправним.
          Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.05.2019 року у справі №826/19473/14.
          З акту камеральної перевірки від 14.01.2020 року №1321/04-36-57-30/20247412 встановлено, що її предметом була перевірка своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період з 17.07.2014 року по 23.12.2019 року.
          За таких обставин ГУ ДПС у Дніпропетровській області порушило порядок проведення перевірок, оскільки предметом камеральної перевірки за період з 17.07.2014р. по 01.01.2017р. не може бути своєчасність сплати тих чи інших зобов`язань, тому її результати не є дійсними та оформленими відповідно до вимог чинного законодавства.
          Відтак, встановлені та підтверджені під час розгляду справи процедурні порушення проведення перевірки, є самостійною підставою для скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення.
          Щодо коштів, які були перераховані позивачем наступними платіжними дорученнями: від 08.07.2014 №6714, від 10.07.2014 №6731, від 14.07.2014 №6742, від 15.07.2014 №6751, від 16.07.2014 №6774, від 17.07.2014 №6781, від 18.07.2014 №6790, від 21.07.2014 №6795, від 22.07.2014 №6806, від 23.07.2014 №6815, від 25.07.2014 №6831, від 28.07.2014 №6842, від 29.07.2014 №6847, від 30.07.2014 №6854, від 31.07.2014 №6856, колегія суддів зазначає наступне.
          Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що суми, визначені у вказаних платіжних дорученнях, були спрямовані відповідачем на погашення боргу, який виник в порядку черговості, тобто за минулі періоди.
          Між тим, питання несвоєчасної сплати суми узгоджених податкових зобов`язань за декларацією з податку на додану вартість від 17.07.2014 року №9040998499 та перерахування коштів в рахунок погашення боргу, який виник в порядку черговості, тобто за минулі періоди, вже було предметом спору у справі №804/6699/15.
          Так, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2016 року було відмовлено у задоволенні позову Криворізької центральної об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Комунального підприємства “Житлово-експлуатаційна організація №35” про стягнення заборгованості.
          У вказаній постанові зазначено, що податковий орган вказує, що за відповідачем рахується заборгованість з податку на додану вартість на загальну суму 2425523,51 грн., в т.ч. податкові зобов`язання - 1767740,00 грн., штрафні санкції - 343881,50 грн., пеня - 313902,01 грн., що виникла 22.07.2014 р. внаслідок несплати податкових зобов`язань, визначених:
          - уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість від 22.07.2014 р. №9042304558; уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість від 25.07.2014 р. №9042869652; податковими деклараціями з податку на додану вартість від 17.07.2014 р. №9040998499; від 20.08.2014 р. №9048359334; від 19.09.2014 р. №9053950048; від 20.10.2014 р. №9060568300; від 20.11.2014 р. №9067676658; від 22.12.2014 р. №9073941819; від 21.02.2015 р. №9020249743; від 20.03.2015 р. №9044800414; від 20.04.2015 р. №9073769176 на загальну суму 1767740,00 грн.;
          - податковим повідомленням-рішенням від 20.10.2014р. №0000472301, винесеного на підставі акту камеральної перевірки з питання дотримання строків сплати податкового зобов`язання з ПДВ від 18.06.2012р. №784/220/20247412, яким встановлено порушення абз.1 п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасно сплачені самостійно визначені грошові зобов`язання з ПДВ, відповідальність за що передбачена п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України на суму у розмірі 343 881,50 грн.
          В постанові суду апеляційної інстанції зазначено, що згідно з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що платіжні доручення, спрямовані відповідачем на сплату зобов`язань спірного періоду (липень-листопад 2014 року, січень 2015 року) на загальну суму 1434171 грн., податковий орган спрямував на погашення зобов`язань з ПДВ за минули роки (№9082406535 за листопад 2013 року, №9074475013 за жовтень 2013 року, №9066107694 за вересень 2013 року, №9056018590 за серпень 2013 року). Однак, згідно наданих відповідачем документів, вказані декларації минулих років є погашеними своєчасно та повністю, доказом чого є наступні платіжні доручення.
          Так, на підтвердження сплати сум з податку на додану вартість за серпень 2013 рік надано платіжне доручення №4953 від 12 вересня 2013 року про сплату 20000,00 грн., платіжне доручення №4955 від 13 вересня 2013 року про сплату 30000,00 грн., платіжне доручення №4960 від 16 вересня 2013 року про сплату 30000,00 грн., платіжне доручення №4976 від 17 вересня 2013 року про сплату 30000,00 грн., платіжне доручення №5010 від 18 вересня 2013 року про сплату 30000,00 грн., платіжне доручення №5018 від 19 вересня 2013 року про сплату 30000,00 грн., платіжне доручення №5023 від 20 вересня 2013 року про сплату 30000,00 грн., платіжне доручення №5053 від 24 вересня 2013 року про сплату 80000,00 грн., платіжне доручення №5044 від 24 вересня 2013 року про сплату 50000,00 грн., платіжне доручення №5061 від 25 вересня 2013 року про сплату 50000,00 грн., платіжне доручення №5070 від 26 вересня 2013 року про сплату 50000,00 грн., платіжне доручення №5082 від 27 вересня 2013 року про сплату 40000,00 грн., платіжне доручення №483 від 30 вересня 2013 року про сплату 33282,00 грн.
          На підтвердження сплати сум з податку на додану вартість за вересень 2013 рік надано платіжне доручення №5114 від 04 жовтня 2013 року про сплату 15000,00 грн., платіжне доручення №5132 від 10 жовтня 2013 року про сплату 20000,00 грн., платіжне доручення №5152 від 11 жовтня 2013 року про сплату 20000,00 грн., платіжне доручення №5159 від 14 жовтня 2013 року про сплату 20000,00 грн., платіжне доручення №5169 від 15 жовтня 2013 року про сплату 20000,00 грн., платіжне доручення №5205 від 16 жовтня 2013 року про сплату 20000,00 грн., платіжне доручення №5210 від 17 жовтня 2013 року про сплату 20000,00 грн., платіжне доручення №5212 від 18 жовтня 2013 року про сплату 20000,00 грн., платіжне доручення №5229 від 21 жовтня 2013 року про сплату 38000,00 грн., платіжне доручення №5242 від 22 жовтня 2013 року про сплату 38000,00 грн., платіжне доручення №5251 від 23 жовтня 2013 року про сплату 38000,00 грн., платіжне доручення №5262 від 24 жовтня 2013 року про сплату 38000,00 грн., платіжне доручення №5276 від 25 жовтня 2013 року про сплату 38000,00 грн., платіжне доручення №5291 від 28 жовтня 2013 року про сплату 38000,00 грн., платіжне доручення №5305 від 29 жовтня 2013 року про сплату 38000,00 грн., платіжне доручення №53236 від 30 жовтня 2013 року про сплату 38000,00 грн., платіжне доручення №5327 від 31 жовтня 2013 року про сплату 40000,00 грн.
          На підтвердження сплати сум з податку на додану вартість за жовтень 2013 рік надано платіжне доручення №543 від 11 листопада 2013 року про сплату 13470,60 грн., платіжне доручення №5383 від 15 листопада 2013 року про сплату 30000,00 грн., платіжне доручення №5393 від 18 листопада 2013 року про сплату 30000,00 грн., платіжне доручення №5403 від 19 листопада 2013 року про сплату 30000,00 грн., платіжне доручення №5425 від 20 листопада 2013 року про сплату 30000,00 грн., платіжне доручення №5435 від 21 листопада 2013 року про сплату 30000,00 грн., платіжне доручення №5448 від 22 листопада 2013 року про сплату 30000,00 грн., платіжне доручення №5456 від 25 листопада 2013 року про сплату 30000,00 грн., платіжне доручення №5460 від 25 листопада 2013 року про сплату 10000,00 грн., платіжне доручення №5463 від 26 листопада 2013 року про сплату 62000,00 грн., платіжне доручення №5472 від 27 листопада 2013 року про сплату 62000,00 грн., платіжне доручення №5484 від 28 листопада 2013 року про сплату 62000,00 грн., платіжне доручення №567 від 29 листопада 2013 року про сплату 63984,00 грн.
          На підтвердження сплати сум з податку на додану вартість за листопад 2013 рік надано платіжне доручення №5556 від 10 грудня 2013 року про сплату 10000,00 грн., платіжне доручення №5572 від 10 жовтня 2013 року про сплату 20000,00 грн., платіжне доручення №5152 від 12 грудня 2013 року про сплату 20000,00 грн., платіжне доручення №5356 від 16 грудня 2013 року про сплату 40000,00 грн., платіжне доручення №5609 від 18 грудня 2013 року про сплату 40000,00 грн., платіжне доручення №5613 від 18 грудня 2013 року про сплату 40000,00 грн., платіжне доручення №5617 від 19 грудня 2013 року про сплату 50000,00 грн., платіжне доручення №5621 від 20 грудня року про сплату 50000,00 грн., платіжне доручення №5628 від 23 грудня 2013 року про сплату 50000,00 грн., платіжне доручення №5636 від 24 грудня 2013 року про сплату 50000,00 грн., платіжне доручення №5641 від 25 грудня 2013 року про сплату 50000,00 грн., платіжне доручення №5262 від 24 жовтня 2013 року про сплату 38000,00 грн., платіжне доручення №5660 від 26 грудня 2013 року про сплату 50000,00 грн., платіжне доручення №5674 від 27 грудня 2013 року про сплату 50000,00 грн., платіжне доручення №5687 від 30 грудня 2013 року                                      про сплату 30718,00 грн.
          Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
          Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2016 року було встановлено відсутність боргу позивача у минулих періодах, на які відповідачем спрямовувалась сплата поточних зобов`язань позивачем, в тому числі платіжними дорученнями від 08.07.2014 №6714, від 10.07.2014 №6731, від 14.07.2014 №6742, від 15.07.2014 №6751, від 16.07.2014 №6774, від 17.07.2014 №6781, від 18.07.2014 №6790, від 21.07.2014 №6795, від 22.07.2014 №6806, від 23.07.2014 №6815, від 25.07.2014 №6831, від 28.07.2014 №6842, від 29.07.2014 №6847, від 30.07.2014 №6854, від 31.07.2014 №6856.
          Враховуючи вищенаведене, відповідач протиправно не спрямував сплати узгодженої суми податкових зобов`язань за декларацією з податку на додану вартість від 17.07.2014 року №9040998499 в рахунок платежів за вказаною декларацією.
          Оскільки в ході розгляду справи не встановлено несвоєчасність сплати узгодженої суми податкових зобов`язань за декларацією з податку на додану вартість від 17.07.2014 року №9040998499, у суду першої інстанції були всі підстави для скасування оскарженого позивачем податкового повідомлення-рішення.
          З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача  без задоволення.
          Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня              2020 року у справі № 160/6926/20 - залишити без змін.

          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак