ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 559/1361/19
Провадження № 22-ц/4820/552/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 травня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,
 
секретаря: Філіпчук О.В.,
 
учасники справи: представник апелянта Бейлик А.Б., представник позивача Бас Р.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2019 року (суддя Карплюк О.І.) за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,
в с т а н о в и в:
В червні 2019 року АТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовна заява мотивована тим, що 15.05.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі АТ «Укрсоцбанк», банк) та  ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №205А на купівлю автотранспортних засобів. Відповідно до п.1.1. кредитор надав позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 16079 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних, з кінцевим строком повернення 14 травня 2015 року.
Свої зобов`язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові.
Проте, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, в результаті чого станом на 29.05.2019 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 1060248,01 грн., з яких: 367966,77 грн. - сума заборгованості за кредитом, 416922,22 грн. – сума заборгованості за відсотками; 132815,63 грн. – розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 142543,39 грн. – розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків. 
Позивач зазначає, що після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, за умовами статей 1049, 625 ЦК України, на існуючий борг, нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. Таким чином, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення пені в розмірі за обліковою ставкою НБУ та 3% річних на підставі ст.625 ЦК України. Загальний розмір заборгованості по сплаті нарахованої пені за обліковою ставкою НБУ та 3% річних, що підлягає стягненню станом на 29.05.2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 164163,33 грн., з яких: 33147 грн. – нараховані 3% річних, 131016,33 грн. – нарахована пеня за обліковою ставкою НБУ. 
Посилаючись на зазначене, банк просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 164146,33 грн. та судовий збір.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитом в сумі 164163,33 грн. та судовий збір в розмірі 2462,45 грн. 
Рішення суду мотивовано тим, що станом на 29.05.2019 року відповідач допустив заборгованість за кредитом в розмірі 164163,33 грн.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року замінено стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк».
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити банку у задоволенні позову.
Апеляційну скаргу мотивував тим, що суд першої інстанції розглянув справу не повідомивши його належним чином про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості скористатися своїми процесуальними правами. А саме рішення суду від 31.10.2019 року апелянту взагалі не направлялося.
Вказував, що при розгляді справи банк не повідомив суд про рішення постійно діючого Третейського суду Асоціації українських банків від 24.03.2011 року по справі №135/11, яким було задоволено позов АТ «УкрСоцбанк» та стягнуто з  ОСОБА_1 заборгованість по договору кредиту №205А від 15.05.2008 року у сумі 127 267 грн. та третейський збір в сумі 1672,67 грн. Цим же рішенням було встановлено, що станом на 28.01.2011 року у відповідача виникла заборгованість, а саме: 13934,88 доларів США – заборгованість за кредитом, що згідно курсу НБУ становить 110503,60 грн.; 1756,55 доларів США - відсотки, що згідно курсу НБУ становить 13929,44 грн., 2833,96 грн. – пеня. Наразі виконання рішення Третейського суду від 24.03.2011 року здійснюється Дубенським міськрайонним відділом ДВС і станом на 25.02.2021 року з ОСОБА_1 стягнуто 52214,32 грн., залишок заборгованості становить 81186,79 грн. та 8468,21 грн. виконавчого збору. 
Вважає, що право нараховувати відсотки та пеню за умовами договору у позивача припинилося після звернення у 2011 році до Третейського суду з позовом про дострокове стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту, а повторне стягнення пені з  ОСОБА_1 не відповідає вимогам законодавства.
Щодо нарахування та стягнення 3% річних, то банком надано невірні розрахунки, вихідні дані, а саме, сума боргу у розмірі 367966,77 грн. не відповідає дійсності. Оскільки рішенням третейського суду від 24.03.2011 року було стягнуто усю заборгованість по кредиту станом на 28.01.2011 року, в тому числі, заборгованість за кредитом у розмірі 13934,88 дол.США переведена та стягнута судом в гривнях у розмірі 110503,60 грн. Вважає, що розрахунок 3% річних є неправильним, будь-яких доказів щодо дійсного розміру заборгованості за кредитом на період проведення розрахунку Банком не надано та матеріали справи не містили та не містять.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представник АТ «Альфа-Банк» Бас Р.О. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 1,3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
За частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Частинами 1, 2 ст. 211 ЦПК України передбачено, що розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Відповідно до частини четвертої статті 128 ЦПК України судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Судова повістка-повідомлення повинна бути вручена завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).
Частиною шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 23 вересня 2019 року відкрито провадження по даній справі. В судове засідання призначене на 31.10.2019 року  ОСОБА_1 викликався, шляхом направлення на його адресу (    АДРЕСА_1 ) копії позовної заяви, судової повістки-повідомлення з викликом до суду, ухвали суду. Разом з тим, вказані матеріали повернулися до суду не врученими з вказівкою причини повернення «адресат відсутній», що відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається належним повідомленням.
Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Згідно із ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про розгляд справи без належного повідомлення апелянта не дають підстав для скасування судового рішення пов`язаних з порушенням норм процесуального права. 
Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь банку заборгованості в розмірі 164163 грн. 33 коп.
Судом встановлено, що 15 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та  ОСОБА_3 укладено договір кредиту № 205А на купівлю автотранспортних засобів. 
Відповідно до п.1.1. договору кредиту, позивач надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 16079,00 доларів США, зі сплатою 13,50 процентів річних та з щомісячним погашення основної заборгованості рівними частками, кінцевий термін повернення кредиту до 14 травня 2015 року.
Відповідно до п.п.3.3.7, 3.3.9 договору кредиту, позичальник зобов`язався своєчасно та у повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання в порядку, передбаченому п.п.1.1., 2.4., 2.5 цього договору.
Згідно п.4.1. договору кредиту, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.4. цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1. цього договору, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє за період прострочення.
Відповідно до п.4.1 договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1. цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення.
Пунктом 4.4. договору визначено, що нарахування пені за невиконання зобов`язань, визначених п.1.1.,2.4 цього договору та штрафів за невиконання зобов`язань,визначених п.3.3.2-3.3.17 цього договору, припиняється через один рік від дня, коли будь-яке з таких зобов`язань мало бути виконане. 
22 червня 2009 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1, якою сторони домовилися внести зміни до п.1.1.1 договору кредиту №205А від 15.05.2008 року та викласти графік погашення заборгованості у новій редакції. 
Згідно з розрахунком банку, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 29.05.2019 року становить 40151,53 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 1060248,01 грн., яка складається із: 13934,88 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 367966,77 грн. - сума заборгованості за кредитом; 15788,82 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 416922,22 грн. – сума заборгованості за відсотками; 5029,72 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 132815,63 грн. – розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 5398,11 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 142543,39 грн. – розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків (а.с.22-39).
Взявши за основу такі розрахунки заборгованості за кредитом, позивачем нараховано пеню за обліковою ставкою НБУ та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 29.05.2019 року в загальному розмірі 164 163,33 грн., з яких нараховані 3% річних – 33147 грн., нарахована пеня за обліковою ставкою НБУ – 131016,33 грн. (а.с.40). 
24 березня 2011 року рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі №135/11 стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту №205А від 15.05.2008 року в сумі 127 267 грн., а також третейський збір у сумі 1672 грн. Як зазначено у рішенні постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24.03.2011 року заборгованість  ОСОБА_1 за договором кредиту станом на 28.01.2011 року становила 127267 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом у сумі 13934,88 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 110503,60 грн.; заборгованість за відсотками у сумі 1756,55 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 13929,44 грн.; пеня у сумі 2833,96 грн.
На підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24.03.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва 20.04.2012 року видано виконавчий лист.
Постановою державного виконавця відділу ДВС Дубенського міськрайонного управління юстиції від 09.08.2012 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від виданого 20.04.2012 року Дніпровським районним судом.
Станом на 25 лютого 2021 року з  ОСОБА_1 стягнуто заборгованість у розмірі 52214,32 грн., залишок основного боргу становить 81186,79 грн. та виконавчого збору 8468,21 грн., що підтверджується листом Дубенського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів). 
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі закінчення строку кредитування або пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року, справа № 444/9519/12).
Як вбачається із справи, банк використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.
Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, неустойки, із чим погодився й третейський суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ «УкрСоцбанк».
За таких обставин, право банку нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку (пеню) припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, підстав для стягнення пені за обліковою ставкою НБУ в розмірі 131016,33 грн. не вбачається.
Однак, за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.
При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у даному випадку в судовому рішенні третейського суду.
Оскільки на день перегляду судового рішення апеляційним судом, боргове зобов`язання визначене рішенням третейського суду частково виконувалося, станом на 25 лютого 2021 року з  ОСОБА_1 стягнуто заборгованість у розмірі 52214,32 грн., залишок основного боргу становить 81186,79 грн. та виконавчого збору 8468,21 грн., що підтверджується листом Дубенського міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів), колегія суддів, за відсутності належних доказів щодо розміру та періоду сплати платежів в рахунок погашення заборгованості за рішенням третейського суду, позбавлена можливості здійснити розрахунок 3 % річних з урахуванням належного тлумачення частини другої статті 625 ЦК України.
За роз`ясненнями, учасникам справи положень частини 3 статті 12 ЦПК України, частини 2 статті 13 ЦПК України, такі докази ними не були надані апеляційному суду.
Зважаючи на зазначене, у задоволенні позову в частині стягнення 3 % річних – 33147 грн. теж слід відмовити.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення на зазначене уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судовий збір сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги в розмірі 3693,70 грн. підлягає відшкодуванню з позивача.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 377, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3693,70 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 31 травня 2021 року.

Судді:                                                                Т.О. Янчук        

                                                                       А.В. Купельський 

                                                                       О.І. Ярмолюк