Ухвала
 
15 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 569/10068/17
провадження № 61-9388ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на постанову Рівненського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року у складі колегії суддів: Шимківа С. С., Боймиструка С. В., Ковальчук Н. М., у справі за позовом Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Державна податкова інспекція у м. Рівне Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області, про розірвання договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст заявлених вимог 
 
У червні 2017 року Рівненська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Рівненської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Державна податкова інспекція у м. Рівне Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області, про розірвання договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки.
 
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що на підставі рішення Рівненської міської ради від 19 липня 2007 року № 929, 06 листопада 2007 року між Рівненською міською радою та ОСОБА_1 укладений договір оренди земельної ділянки площею 10 339 кв. м, розташованої за адресою: 
АДРЕСА_1 , зареєстрований 29 листопада 2007 року у Рівненській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 040758300268. 
 
Відповідно до умов договору орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 10 339 кв. м, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка передається в оренду, становить 2 875 598,38 грн, орендна плата вноситься орендарем виключно в грошовій формі, розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 
28 755,98 грн, річна орендна плата не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється законодавством України. Пунктом 10 договору визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. Пунктом 35 договору визначено, що його дія припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
 
Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 грудня 2013 року у справі № 569/17051/13-ц внесено зміни у договір оренди землі 
від 06 листопада 2007 року, укладений між Рівненською міською радою та ОСОБА_1 , зокрема пункт 9 договору викладено у наступній редакції: «Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку становить 108 190,98 грн». 
 
З 2013 року відповідач належним чином зобов`язання зі сплати орендних платежів не виконує, у зв`язку з чим сума заборгованості зі сплати орендної плати ОСОБА_1 станом на 31 грудня 2016 року становить 497 902,65 грн.
 
Посилаючись на те, що систематична несплата орендних платежів за земельну ділянку порушує права орендодавця на своєчасне отримання орендної плати та є безумовною підставою для розірвання договорів оренди землі, позивач просив розірвати договір оренди землі площею 10 339 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 06 листопада 2007 року між Рівненською міською радою та ОСОБА_1 , зареєстрований 29 листопада 2007 року у Рівненській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» за № 040758300268 та зобов`язати ОСОБА_1 повернути Рівненській міській раді зазначену земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому її було одержано в оренду, шляхом підписання акта приймання-передачі.
 
Короткий зміст ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій 
 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2020 року позов Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради задоволено.
 
Розірвано договір оренди землі площею 10 339 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 06 листопада 2007 року між Рівненською міською радою та ОСОБА_1 , зареєстрований 29 листопада 2007 року у Рівненській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» за № 040758300268.
 
Зобов`язано ОСОБА_1 повернути Рівненській міській раді земельну ділянку загальною площею 10 339 кв. м, нормативна грошова оцінка якої становить 
2 875 598,38 грн, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому її було одержано в оренду, шляхом підписання акта приймання-передачі. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У червні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга заступника керівника Рівненської обласної прокуратури, у якій заявник просив скасувати постанову Рівненського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування 
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.
 
Предметом позову у цій справі є вимога про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки. Позивач вказував, що з урахуванням заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 грудня 2013 року у справі № 569/17051/13-ц, яким викладено у новій редакції пункт 9 договору оренди землі від 06 листопада 2007 року, оренда плата за рік складає 
108 190,98 грн.
 
Таким чином, ціна позову у цій справі становить 324 572,94 грн (108 190,98х3), що станом на 01 січня 2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00х250=567 500,00). Зазначена справа не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.
 
Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі 
№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень відмовити у відкритті касаційного провадження.
 
Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення 
від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на постанову Рівненського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року у справі за позовом Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Державна податкова інспекція у м. Рівне Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області, про розірвання договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                       Г. І. Усик
І. Ю. Гулейков
О. В. Ступак