УХВАЛА        
 
24 червня 2021року
м. Київ
 
справа № 523/15373/15
провадження № 61-9995ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                 Коротенка Є. В.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Слободяником Олексієм Ігоровичем, на постанову Одеського апеляційного суду від 05 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю (далі - СТОВ) «Агрофірма Чорноморська» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом до СТОВ «Агрофірма Чорноморська», в якому, з урахуванням уточнень, просив поновити його на попередній роботі на посаді електрозварника ручного зварювання на СТОВ «Агрофірма Чорноморська», стягнути з відповідача на свою користь 219 120 грн заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі   300 тис. грн.
 
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 червня                 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. 
Поновлено ОСОБА_2 на посаді електрозварника ручного зварювання СТОВ «Агрофірма Чорноморська».
Стягнено з СТОВ «Агрофірма Чорноморська» на користь                             ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 219 120 грн.
Стягнено з СТОВ «Агрофірма Чорноморська» на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди 20 тис. грн.
У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_2 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, СТОВ «Агрофірма Чорноморська» звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
 
У ході розгляду справи ОСОБА_2 , який є позивачем у справі, помер                 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 січня 2020 року зупинено провадження у справі до залучення правонаступників.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 20 січня 2020 року  закрито апеляційне провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди.
Визнано нечинним рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 червня 2019 року у даній справі в частині поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди.
 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 січня 2021 року поновлено провадження у справі та залучено до участі у справі ОСОБА_1 , в якості правонаступника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 05 травня 2021 року апеляційну скаргу СТОВ «Агрофірма Чорноморська» задоволено частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову                  ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 до СТОВ «Агрофірма Чорноморська» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.
У червні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Слободяник О. І. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 05 травня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 червня 2019 року в частині задоволення позову про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , до СТОВ «Агрофірма Чорноморська» є стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, ціна позову в загальному розмірі становить                      219 120 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста                 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб                               (2 270 грн ? 100 = 227 000 грн), а тому справа № 523/15373/15 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.
 
Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом                       2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Крім того, у поданій касаційній скарзі заявник посилається на наявність обставин, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що особа, яка подає касаційну скаргу, позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи.
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Одеського апеляційного суду від 05 травня 2021 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено в малозначній справі.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що                        суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Слободяником О. І., на постанову Одеського апеляційного суду від 05 травня 2021 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Слободяником Олексієм Ігоровичем, на постанову Одеського апеляційного суду від 05 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Чорноморська» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.
 
Судді:	В. С. Жданова	
 	А. Ю. Зайцев	
 	Є. В. Коротенко