ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1504/21 Справа № 175/219/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Куценко Т.Р., Демченко Е.Л.
        за участю секретаря судового засідання – Бондаренка         В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У січні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
       В обґрунтування позову зазначив, що 03.12.1969 року по 10.04.1991 року він знаходився в шлюбі з ОСОБА_4 . Від шлюбу мали двох синів, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
       В період спільного життя разом з дружиною на земельній ділянці по АДРЕСА_1 побудували будинок. В подальшому рішенням сільради від 04.11.2005 №37-24-ІY вулиця була перейменована в Опитну, будинок став мати номер 98-а.
       07.11.1987 року між ним та ОСОБА_4 за рішенням сільської ради був проведений розподіл майна: ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право власності на 1/2 частину будинку, яке було зареєстроване в БТІ 23.01.1999 року за № 76-1; він отримав свідоцтво про право власності на 1/2 частину, видане за рішенням Дніпропетровського райвиконкому від 29.06.1990 року та зареєстроване в БТІ 14.08.1990 року за №76-1.
       19.06.1992 року свою 1/2 частину будинку він подарував ОСОБА_7 за договором дарування № 25. Він працював багато років на Півночі Радянського Союзу, м. Надим Тюменської області, і йому була виділена державна квартира за довгу і добросовісну працю. 
       26.10.1995 року він зареєстрував другий шлюб з ОСОБА_8 . Від шлюбу з нею має доньку ОСОБА_9 . 
       28.11.1995 року ОСОБА_7 подарував 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 його другій дружині з донькою, які стали власницями по 1/2 частині кожна. 29.11.1995 року право власності зареєстроване в БТІ за реєстром № 76-1.
       Він, позивач, продовжував працювати на Півночі, продав квартиру, а отримані кошти від продажу частково надав синам, а частково витратив на поліпшення всього будинку, де жили і перша, і друга дружини, оскільки, це був єдиний житловий об`єкт та двір. Він постійно надавав гроші для поліпшення: на ремонти, на купівлю будівельних матеріалів і побутових речей. Також і особистою працею допомагав на подвір`ї. Будинок стоїть під загальним дахом і має одну адресу. В зазначеному будинку він періодично реєстрував місце проживання, то знімався з реєстрації, то реєструвався знову. З 23.01.1997 року він постійно зареєстрований і проживає в буд. АДРЕСА_2 . 29.07.2002 року з КП «НБТІ» він в черговий раз отримав довідку за № 93 щодо власників буд. АДРЕСА_2 , згідно з якою:
       1/2 жилого будинку АДРЕСА_3 з відповідними господарчими будівлями та спорудами належить ОСОБА_4 свідоцтво про право власності в спільному майні подружжя від 07.11.87, зареєстроване в БТІ 23.01.92 за №76-1;
       1/2 жилого будинку АДРЕСА_3 з відповідними господарчими будівлями та спорудами в рівних частках (по 1/4 кожній) належить ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на підставі поговору дарування від 28.11.1995 № 2-5409, зареєстрованого в БТІ 29.11.1995 року № 76-1. 
       Тобто завжди будинок АДРЕСА_3 , хоч і мав співвласників, але мав одну адресу і номер 98-а, ніяких квартир за даними технічної документації не значиться. 
        ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 . 
       Згідно з ст.1261 ЦК України її спадкоємцями є їхні сини - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які на день смерті матері були зареєстровані і проживали в цьому будинку.
       За отриманням свідоцтва про право на спадщину вони не зверталися до нотаріальної контори, але були такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до ст. 1269 ЦКУ – 1/2 частини будинку в рівних частках, по ј частини кожному.
        ІНФОРМАЦІЯ_4 помер син ОСОБА_6 , був одинокий.
        ІНФОРМАЦІЯ_5 помер син ОСОБА_5 , був одружений і мав сина. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - це відповідачі за позовом. Він і Відповідачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцем є він один. Ще після смерті сина ОСОБА_12 у липні 2008 року, він звернувся до нотаріуса за консультацією. Йому пояснили, оскільки він зареєстрований і проживає з ним в одному будинку, то йому подавати заяву про прийняття спадщини не потрібно, тому після смерті двох синів до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини не звертався, вважаючи себе таким, що прийняв спадщину.
       Він є інвалідом II групи безстроково за загальним захворюванням : гостра форма подагри, артрит ніг та рук, виразка 12-перстної кишки - йому 76 років і вже дуже важко пересуватися. Він дуже хвора людина: як до смерті дітей, так і після цього постійно знаходиться на лікуванні або в лікарнях чи вдома. За період після смерті дітей він більше 15 разів знаходився на стаціонарному лікуванні у різних лікарнях Дніпра: ім. Мечнікова, ЦРБ, міська лікарня № 6, два рази робилися операції, потім тривалий час був на амбулаторному лікуванні і не мав фізичних сил займатися спадщиною.
       В листопаді 2018 року звернувся до Дніпропетровської державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтва про право спадкування за законом. Отримання фактично прийнятої спадщини не обмежено законом, тому він зміг тільки зараз звернутися до нотаріуса за отриманням свідоцтва.

       09.11.2018 року він отримав дві постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в яких зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину як за сином ОСОБА_6 , так і за сином ОСОБА_5 неможливо, оскільки він зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , а померлі були зареєстровані за адресою АДРЕСА_4 . Тобто, відсутній факт прийняття ним спадщини. Крім того, оскільки місця реєстрації спадкодавців і його як спадкоємця різні, ним пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1269 ЦК України.
       З відмовою третьої особи видати йому свідоцтво про право на спадщину не згоден. Він знав, що будинок АДРЕСА_2 складається з двох часток унаслідок поділу спільного майна з першою дружиною ОСОБА_4 , але ніколи за час проживання в цьому будинку не знав про те, що існує окрема адреса і місце реєстрації проживання його синів - АДРЕСА_5 взагалі відсутній на їхній земельній ділянці. Як свідчать відповіді КП «НБТІ» від 23.05.2000 № 30 і від 29.07.2002 № 93 на його звернення усіх співвласників - ОСОБА_4 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 завжди зазначали як власників і мешканців буд. АДРЕСА_3 .
       Цю обставину станом на 31.12.2012 року, у відповідь на адвокатський запит від 23.11.2018 року підтверджує КП «Бюро технічної інвентаризації «Дніпровської районної ради Дніпропетровської області» від 29.11.2018 р. № 2448 (як правонаступника КП «НБТІ»): співвласникам буд. АДРЕСА_2 належать частки у спільному майні (опис майна в цілому без виділення часток в натурі) - 1/2 частка ОСОБА_4 , по 1/4 - ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .
       Тобто у відповідях БТІ ніколи не надавалося даних, що будинок має подвійну нумерацію - 98/1 та 98-а, усіх співвласників зазначали як власників, мешканців будинку АДРЕСА_2 .
       Також у відповідях БТІ відсутня інформація про будинок АДРЕСА_3 та про наявність поділу його на квартири - АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 . Власником спірної АДРЕСА_8 до даного часу є померла ОСОБА_4 - за даними БТІ.
       Таким чином, всі офіційні відповіді запевняли його у відсутності іншої нумерації будинку чи іншої адреси, що будинок є одним цілим, має адресу АДРЕСА_2 та скдається: з самого будинку А, житлової прибудови A1 та надвірних будов (Б-літня кухня, В- погріб, Г,Н - вбиральня, Д,І - літній душ, Е - гараж, Ж - гараж, сарай, 3-літня кухня, Л- навіс, K - колодязь, З/Я, № 2-11 - споруди). 
       Це надавало йому право вважати себе таким спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцями на момент відкриття спадщини і таким, що фактично прийняв відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. Від спадщини він не відмовлявся, цей будинок є єдиним його місцем проживання і він має право на отримання спадщини за законом. 
       Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті синів, є для нього несподіванкою: що сини та він мали різну реєстрацію місця проживання, проживаючи при цьому в одному будинку, який по документам має одну адресу АДРЕСА_2 . За відсутності у нього будь-яких документів на спірний будинок, а також через відмову КП «Бюро технічної інвентаризації «Дніпровської районної ради Дніпропетровської області» видати йому копію технічного паспорту на будинок, були здійснені заходи по отриманню необхідних доказів.
       Так, з метою усунення виниклих суперечностей в адресах місця реєстрації спадкодавців та його як спадкоємця, на виконання процесуального обов`язку щодо доведення факту прийняття ним спадщини, був направлений адвокатський запит від 18.04.2019 року до Олександрівської сільської ради про отримання інформації та/або документів, які підтверджують правові підстави присвоєння об`єкту і якому саме адреси АДРЕСА_4 . А також документів про розподіл між ним і ОСОБА_4 спільного майна подружжя у 1987 році - будинку АДРЕСА_3 та про правові підстави реєстрації ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за адресою АДРЕСА_4 .
       Відповідь Ради від 13.05.2019 року надана до суду у якості доказу та приєднана до матеріалів справи 17.05.2019 року, в ній зазначено, що поштова адреса « АДРЕСА_4 » жодному із об`єктів в період із 2002 року по теперішній час не присвоювалася; на підставі яких документів ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 реєструвалися за цією адресою - невідомо. 
       18.04.2019 року також був направлений адвокатський запит до КП «Бюро технічної інвентаризації «Дніпровської районної ради Дніпропетровської області» про надання копії свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя, виданого 07.11.1987 року виконкомом Олександрівської сільради ОСОБА_4 на 1/2 частину будинку по АДРЕСА_3 . У отриманій від БТІ копії свідоцтва про право власності від 07.11.1987 року зазначена адреса - АДРЕСА_9 . Тобто, адреси реєстрації місця проживання спадкодавців повинні були змінюватися поступово, як офіційно змінювалася адреса будинку - АДРЕСА_9 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .
       Дані докази спростовують інформацію, надану у листі від 24.07.2018 за № 87/02.19 Олександрівської сільської ради, що він зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , а власницею домоволодіння значаться ОСОБА_8 згідно з договором дарування від 28.11.1995 року № 2-5409. Також спростовується інформація, надана Олександрівською сільською радою у довідках на адресу Третьої особи про те, що на момент смерті спадкодавців ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 - вони мешкали і були зареєстровані за адресою АДРЕСА_4 .
       Вбачається, що спадкодавці були зареєстровані за неіснуючою адресою неіснуючого житлового об`єкту, що само по собі є абсурдним.
       Однак, за наслідками договору від 28.11.1995 року № 2-5409, посвідченого державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з 1995 року і по теперішній час, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 значаться власниками 1/2 частини житлового будинку (по 1/4 кожній) з відповідною частиною господарських будівель і споруд в АДРЕСА_3 , розташованого на земельній ділянці місцевої ради. Ця 1/2 частина житлового будинку, до переходу прав власності до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 належала дарителю ОСОБА_7 на підставі договору дарування, посвідченого 19.06.1992 року виконкомом Олександрівської сільради в реєстрі № 25. Згідно з цим договором дарування від 19.06.1992 року, він дарував ОСОБА_7 1/2 частину індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_4 . Ця 1/2 частина належала йому на підставі свідоцтва на право особистої власності, виданого Дніпропетровським райвиконкомом 29.06.1990 року і зареєстрованому у КП «НБТІ» 26.05.1992 № 76-1. Відтак, адреса АДРЕСА_4 існувала деякий час лише у 1992 році, але вона відносилася до 1/2 частини будинку інших співвласників - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , але аж ніяк не відносилася до спірної іншої 1/2 частини будинку, де проживали спадкодавці. Через те, що прізвища його першої дружини померлої ОСОБА_15 , невістки ОСОБА_16 та доньки ОСОБА_17 (від другого шлюбу з ОСОБА_8 ) співпадають, могла виникнути помилка у реєстрації.
       Він має копії цих договорів дарування від 28.11.1995 року № 2-5409 та від 19.06.1992 року №25, підтвердити оригіналами не має можливості, бо при переході права власності оригінали залишаються у нотаріуса. Відтак, вбачаються суперечності в вище перелічених документах, які стали підставою для звернення позивача до суду та які унеможливлюють Позивачу реалізувати свої права щодо спадщини. Так у період з 1987 до 2012 включно житловий будинок мав різні адреси послідовно - АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 . При цьому, деякий час адресу АДРЕСА_4 будинок мав у 1992 році - безпідставно, до офіційної зміни адреси відповідно до рішення сільради від 04.11.2005 №37-24-ІУ про перейменування вулиці Дослідна в Опитну і присвоєння будинку номеру 98-а. Таким чином, будь-які інші адреси місця реєстрації і місця проживання його, спадкодавців, надані в довідках Олександрівської сільської ради є неправильними.
       Дана помилка виникла, можливо, також внаслідок передачі функцій реєстрації місця проживання від Міграційної служби до виконавчих органів територіальних громад міст, селищ, сіл з набранням чинності з 04.04.2016 року постанови КМУ «Про затвердження правил реєстрації місця проживання та Прядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації адміністративних послуг» від 10.12.2015 № 888-УШ.
       Фактичною адресою місця реєстрації та проживання з 04.11.2005 року його, ОСОБА_4 і його синів, ще до їх смерті у 2007, 2008, 2010 роках відповідно, є адреса АДРЕСА_3 .
       Подружнє життя з другою дружиною ОСОБА_18 у нього також не склалося, тому після смерті ОСОБА_4 він проживав з сином ОСОБА_12 , він одинокий і бездітний, помер у 2008. За ним слідом у 2010 помер син ОСОБА_19 . Через неприязні стосунки з Відповідачами (невісткою і онуком) та ОСОБА_8 вже кілька років не має можливості проживати у будинку, який він побудував для своїх дітей - квартирує у інших людей.
       Вважає, що має право на спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_6 на ј частину спірного житлового будинку як єдиний його спадкоємець. Після смерті сина ОСОБА_5 спадкоємцями 1/4 частини будинку в рівних частках по 1/12 кожному, окрім нього, є його дружина ОСОБА_2 (Відповідач 1) та син ОСОБА_3 (Відповідач 2) - він має право спадкування 1/12 від цієї частини.
       У свою чергу, сини ОСОБА_12 і ОСОБА_19 успадкували 1/2 частину будинку, по 1/4 кожному, після смерті їх матері ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_6 , фактично прийнявши спадщину за законом.
       Після смерті ОСОБА_15 та синів до даного часу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто не звертався. 
       Враховуючи вищевикладене, з урахування уточнених позовних вимог, позивач просив суд :
       - Встановити факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_6 – 1/4 частки будинку за адресою АДРЕСА_3 .
       - Встановити факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_6 – 1/4 частки будинку за адресою АДРЕСА_3 .
       - Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) із спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою АДРЕСА_3 .
       - Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою АДРЕСА_3 .
       - Встановити факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 1/4 частки будинку за адресою АДРЕСА_3 .
       - Встановити факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) після смерті ОСОБА_5 05 квітня 2010 року 1/12 частки будинку за адресою АДРЕСА_3 .
       - Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на 1/12 частину будинку АДРЕСА_3 , який складається з житлового будинку А загальної площі 109,9 кв.м, житлової площі 74,4 кв.м, житлової прибудови А1, а - сіни, Б- літня кухня, Г сарай, В погріб, Г, Н- вбиральні, Д,І літні душі, Б-гараж. Ж-гараж-сарай, 3 - літня кухня, Л-навіс, К-колодязь, З/Я, № 2-11 - споруди.
       - Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на 1/12 частину будинку АДРЕСА_3 , який складається з житлового будинку А загальної площі 109,9 кв.м, житлової площі 74,4 кв.м, житлової прибудови А1, а - сіни, Б-літня кухня, Г сарай, В погріб, Г, Н- вбиральні, Д,І літні душі, Б-гараж. Ж-гараж-сарай. З - літня кухня, Л-навіс, К-колодязь, З/Я, № 2-11 — споруди (а.с.2-7, 45-52, 82-90, т.1).
       Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовлено (а.с.276-278, т.1).
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , актовий запис про смерть №25 від 16.06.2008 року.
       Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_6 (а.с. 7).
       Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 , актовий запис про смерть №12 від 07.04.2010 року.
       Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_5 (а.с.8).
        ОСОБА_1 звернувся до Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого сина ОСОБА_6 , але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.11.2018 року у його видачі йому було відмовлено, оскільки відсутній факт прийняття спадщини спадкоємцем ОСОБА_1 , спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, а також фактично не прийняв спадщину, так як не проживав та не був зареєстрованим разом з померлим за однією адресою на день його смерті.
        ОСОБА_1 звернувся до Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого сина ОСОБА_5 , але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.11.2018 року у його видачі йому було відмовлено, оскільки відсутній факт прийняття спадщини спадкоємцем ОСОБА_1 , спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, а також фактично не прийняв спадщину, так як не проживав та не був зареєстрованим разом з померлим за однією адресою на день його смерті.
       Позивач на підтвердження своїх позовних вимог зазначає, що на час смерті синів він постійно проживав, що з одним сином, що з іншим за однією адресою.
       Як вбачається з довідки наданої Олександрівською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 24.07.2018 року №287/02.19, за відомостями адресного бюро. Відповідно до документації з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та записів погосподарських книг сільської ради ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Рішенням сесії сільської ради №37-24-ІУ від 04.11.05 року з метою упорядкування назв вулиць в населених пунктах сільської ради, АДРЕСА_10 на «Опитна». Власницею домоволодіння значиться ОСОБА_8 згідно договору дарування від 28.11.1995 року №2-5409 (а.с.19).
       З копії відповіді на запит від 13.05.2019 року №196/02.19 наданої Олександрівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області, вбачається, що згідно записів в книгах погосподарського обліку із 1977 року з`ясовано, що адреса домоволодіння, яке зазнало розподілу між подружжям ОСОБА_20 протягом цих років змінювалася: 
       1977-1979 рр. – значився АДРЕСА_11 , власник ОСОБА_1 , зареєстровано 4 особи, подружжя ОСОБА_20 та двоє синів; 
       1980-1985 рр. – значився №68 (змінено) власник – ОСОБА_1 зареєстровано 4 особи подружжя ОСОБА_20 та двоє синів. 1986-1990 рр. – значився №76 (змінено) зареєстровано 4 особи подружжя ОСОБА_20 та двоє синів. Жодних записів щодо розподілу даного домоволодіння не значиться. 
       1991-1995 рр. – в книгу внесено записи двох домоволодінь, утворених внаслідок розподілу за адресами: 
       - АДРЕСА_4 , власник – ОСОБА_1 існує запис: Ѕ часть свідоцтво про право власності від 07.11.1987 р.). В цій же книзі відображено запис щодо зміни власника: ОСОБА_7 на підставі: «Договір дарування від 19.06.1992 року, 
АДРЕСА_12 власник ОСОБА_4 існує запис: «1/2 частина . Свідоцтво про право власності від 07.11.1987 р. Зареєстровано 3 особи ОСОБА_4 та двоє синів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ); 
       1996-2000 рр. – в книгу внесено записи двох домоволодінь, утворених внаслідок розподілу за адресами: 
       - АДРЕСА_4 власники – ОСОБА_21 та ОСОБА_9 (Договір дарування від 28.11.1995 року №2-5409). Зареєстровано дві особи ОСОБА_21 та ОСОБА_9 ;
       - АДРЕСА_12 власник – ОСОБА_4 . Зареєстровано 5 осіб: мама ОСОБА_4 , двоє синів: ОСОБА_5 .. ОСОБА_6 , дописані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 – дружина та син померлого ОСОБА_5 .
       На сьогоднішній день (книги на 2016-2020 рр.) існує два домоволодіння: 
       - АДРЕСА_4 зареєстровано 2 особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; -
       - АДРЕСА_2 , власниця ОСОБА_8 зареєстровано 4 особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_22 (2015 р.н.). ОСОБА_1 . (а.с.72-73).
       З копії спадкової справи після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, що 09.11.2018 року з заявою про прийняття спадщини до Дніпровської районної державної нотаріальної контори, звернувся батько ОСОБА_1 .
       Також в спадковій справі міститься довідка видана Олександрівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області від 11.10.2018 року №1469, з якої вбачається, що на день смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в будинку АДРЕСА_4 були зареєстровані: ОСОБА_5 – брат, ОСОБА_2 – братова дружина, ОСОБА_3 – племінник (а.с.135).
       З довідки виданої Олександрівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області від 11.10.2018 року №1468, вбачається, що ОСОБА_6 із 29.09.1977 р. до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 був зареєстрований по АДРЕСА_4 . (а.с.135).
       З копії спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 вбачається, що 22.05.2010 року з заявою про прийняття спадщини до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори звернулася дружина, ОСОБА_2 (а.с.98), 18.05.2010 року з заявою про прийняття спадщини також звернувся син ОСОБА_3 (а.с.99); 09.11.2018 року з заявою про прийняття спадщини звернувся батько, ОСОБА_1 , тобто після спливу передбаченого законом шестимісячного строку (а.с.114).
       Також в спадковій справі міститься довідка видана Олександрівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області від 11.10.2018 року №1466, з якої вбачається, що на день смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в будинку АДРЕСА_4 були зареєстровані: ОСОБА_2 – дружина, ОСОБА_3 – син. (а.с.120).
       З довідки виданої Олександрівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області від 11.10.2018 року №1465, вбачається, що ОСОБА_5 із 1971 року до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 був зареєстрований по АДРЕСА_4 . (а.с.121).
       Як вбачається з акту про не проживання особи від 07 червня 2019 року (а.с.199), складеного секретарем виконкому Олександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області вбачається, що ОСОБА_1 не проживав разом ані до смерті, ані після смерті, з померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 сином ОСОБА_1 . ОСОБА_1 не проживав разом ані до смерті, ані після смерті, з померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 сином ОСОБА_5 . Будинок АДРЕСА_10 має два різних входи, з різними подвір`ями. 
       У частині будинку, вхід якого направлений на АДРЕСА_10 , разом проживали: померлий у 2008 році ОСОБА_6 ; померлий у 2010 році ОСОБА_5 ; жінка померлого у 2010 році ОСОБА_5 – ОСОБА_2 ; син померлого у 2010 році ОСОБА_5 – ОСОБА_3 . Після смерті у 2008 році ОСОБА_6 та після смерті у 2010 році ОСОБА_5 , у зазначеній частині будинку продовжують проживати проживати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
       В іншій частині будинку проживають ОСОБА_8 , ОСОБА_9 зі своїм малолітнім сином ОСОБА_23 .
       Згідно відповіді Олександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 21.05.2019 року №214/02.19 вбачається, що інформація щодо прийняття рішень про зміну нумерації домоволодінь, які на сьогоднішній день значаться за адресами: « АДРЕСА_4 », « АДРЕСА_2 » у сільській раді відсутня. Навіть якщо такі рішення приймалися, то протоколи рішень, зокрема до 2009 року передані на зберігання до архіву Дніпропетровської районної держадміністрації. Отже, який документ слугував занесенню у Договір дарування від 19.06.1992 року адреси відчужуваної частини будинку « АДРЕСА_4 » невідомо (а.с.218).

       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості. 
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав. 
       Згідно з положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Згідно з положеннями статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
       Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
       До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 статті 1218 ЦК України).
       Згідно з положеннями статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
       Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
       Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (стаття 1258 ЦК України).
       У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
       Частина 1 статті 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
       Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України).
       Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).
       В той же час згідно з положеннями ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
       Згідно з положеннями ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
       Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 роз`яснює, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
       У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
       Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.
       Однак, в супереч зазначених вимог, позивачем не підтверджено документально та не доведено що він проживав за однією адресою зі спадкодавцями ОСОБА_6 , на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою АДРЕСА_4 ». 
        Посилання апелянта, що адреса АДРЕСА_2 » та АДРЕСА_4 » є однією і тією ж адресою не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
       Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцями ОСОБА_6 на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 » та встановлення факту прийняття спадщини після їх смерті та правомірно відмовив відмовив у задоволені позову в іншій його частині, оскільки інші позовні вимоги є похідними.
       На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про правомірність рішення суду першої інстанції.
       Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
       Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2020 року - залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
       Судді: